(160) 



kunna sporra svenska botanister till dessas efterspanande i vårt land. 

 Enligt bref från Kuhlewein, dateradt d. 31 okt. (12 nov.), hade de blifvit af- 

 sända från Petersburg, och torde de därför kommit till Upsala i slutet 

 af november eller början at december. Bland dessa var ock en »Be- 

 tala fruticosa», som min Far genast fann ej vara identisk med den For- 

 sanderska, utan i själfva verket B. humilis Schrank.- Som jag, då en 

 15-årig yngling, ifrigt deltog i ordnandet och utläggningen af de för sagda 

 fascikel insamlade växterna, blef jag lätt fullt förtrogen med sagda Be- 

 tula-aris utseende och utmärkande kännemärken. 



Under denna tid vistades i Upsala en student af Smålands nation, 

 hvilken till det under skoltiden burna namnet Sven Samuelsson vid an- 

 komsten till universitetet (1845) fogade Forsgård, bildadt efter födelse- 

 platsen, Forserums klockargård. Han studerade till filosofie kandidat- 

 examen och ägnade sig härvid med förkärlek åt botaniken. Såväl här- 

 för som emedan han tillhörde den nationsförening, för hvilken min Far 

 var inspektor, umgicks han rätt my cket i mina föräldrars hem, där han 

 var en gärna sedd gäst på grund af sitt glada, gemytliga väsen, som 

 gjorde honom synnerligen omtyckt inom kamratkretsarna. För att visa 

 sin tacksamhet för åtnjuten gästfrihet inbjöd han mig, som redan då 

 ägde ett rätt försvarligt herbarium, att hos sig genomgå och efter behag 

 plundra den växtsamling, som han i och för byte från Forserum med- 

 fört till Upsala. Häribiand befunno sig ock flera ark, fulla af Betala 

 nana. Vid den tämligen hastiga genombläddringen häraf frapperades jag 

 genast af några bland de andra liggande kvistar, i h vilka jag strax 

 igenkände B. humilis. Jag omtalade detta, men möttes af energiska pro- 

 tester, äfven fastän jag påpekade de afgörande skiljetecknen; enligt hans 

 uppfattning kunde det ej vara annat än en något afvikande form af B. 

 nana, i hvars sällskap den vuxit. På mitt förslag beslöts, att tvisten 

 skulle genast afgöras. Detta kunde lätt och utan tidsutdräkt ske, iy 

 Forsgård bodde i Smålands nationshus (i ett litet rum vid sidan af 

 nationssalen med det enda fönstret vettande ut mot den då med blomra- 

 batter, häckar och löfsal försedda trädgården), och min Far hade då 

 sin bostad på nedre botten i ett annat hörnhus vid Sysslomans- och 

 S:t Olofs- (numera Järnbro-)gatorna. Vi behöfde alltså endast gå tvärs- 

 öfver gatan; jag skulle än i dag kunna utvisa både rummet och platsen, 

 där vi funno min Far vid sitt arbete — så lifligt är allt detta inprägladt 

 i mitt minne. Med glad öfverraskning fann han, att — såsom han förr 

 hoppats skola ske — Betala humilis var funnen i Sverige. Af de med- 

 förda exemplaren behöll han de tvenne, som nu finnas i Upsala bota- 

 niska museum; åt mig afbröts en liten kvist, som äfven finnes samma- 

 städes. Huruvida Forsgård behöll något för eget herbarium, kan jag ej 

 erinra mig, men håller det för föga troligt. Fyndet gaf anledning till 



^ De öfriga af Kuhlewein sända växterna voro Orobanche Libanotidis, Coniose- 

 Unum tataricum, Thalictrum angusiifolium, Scirpus radicans, Carex ortbostachga, 

 Calamagrostis Langsdorfii, Equisetum littorale och Lycopodium sabimvfolium, hvilka 

 intogos i 13:de, samt Sedum Fabaria, som intogs i 14:de fascikeln. 



