(176) 



det lindrigt tilltryckta, gröngula, glatta fodret. Honungs fjällen (fig. 2) äro 

 irelativt stora, omvändt hj ärtlika (hos R. repens spadlika). Frukt- 

 fästet hårigt. Fruktsamlingen klotrund. Smånötterna snedt omvändt ägg- 

 runda, hoptryckta, violettkantade, med i allmänhet mer eller mindre 

 Jjöjdt spröt. 



I anslutning till denna preliminärt lämnade beskrifning anser jag mig 

 för närvarande och intill dess att växten möjligen kommer att uppmärk- 

 sammas på flera platser samt genom odlingsförsök blifvit närmare stu- 

 derad böra beteckna den endast såsom underart, subspecies fistulosiis, af 

 R. repens. 



H. V. Rosendahl. 



Ett märkligrt Gasteromyeet-fynd. 



Under den exkursion, som den Svenska Botaniska Föreningen sistlidne 

 sommar företog till Torne lappmark, anträffade undertecknad en svamp, 

 som till sitt utseende och sin utbredning m. m. erbjuder så stora egendom- 

 ligheter, att den synes förtjänt af ett omnämnande i denna tidskrift. 

 Svampen, en Gasteromj^cet, Bovistella echinella (Pat.) Lloyd, anträffades 

 under en exkursion, som den 24 juli företogs från Abisko till Björkliden. 

 Ungefär midt emellan dessa ställen fanns den växande i kanten af den 

 gamla materialväg, som löper längs Torne träsk, således inom björk- 

 regionen på något mer än 345 meters h. ö. h. Den förekom där spar- 

 samt på en liten fläck — inalles anträffades, oaktadt noggrant letande, 

 ej mer än 8 individ — på den nakna, blott med mossor (Bryum och 

 Polytrichum) beväxta jorden. 



Bovistella echinella utmärker sig bland sina samsläktingar genom sin 

 litenhet (se fig.); den kan i själfva verket ståta med att vara världens 



Bovistella ecJiinella (Pat.) Lloyd. Till venster ett äldre 

 individ, sedt från sidan, i midten och till höger tvenne 

 yngre, sedda uppifrån. Nat. storlek. 



minsta röksvamp. De insamlade exemplaren mätte 5 — 7 mm. i diame- 

 ter. Till formen är den rent klotrund, som ung hvit till färgen, som 

 äldre svartnande. Artnamnet har den erhållit på grund af de små vår- 

 tor eller mycket korta taggar, som täcka hela jtan och som först på 

 äldre stadium affalla. Det vid en jämförelse med öfriga närbesläktade 

 arter mest iögonenfallande draget är emellertid förekomsten af en rätt 

 väl markerad munkägla: ett från den öfriga delen af peridiet afsatt, 

 kägelformigt, på äldre individ fint längsstrimmigt parti, som i sin spets 



