(177) 



bär den por-formade mynning, genom h vilken sporerna ullömmas. Lik- 

 nande munkäglor ålerfmna vi på vissa rjt'a.s"/e7"-arlers endoperidium. 



Arten blef känd först så sent som 1891, då Patouillard på exemplar 

 från Quito i Ecuador (i Rull. Soc. Myc. de France 1891, p. 165) beskref 

 den såsom tillhörande i?oi;/s/a-släktet. Sedermera har den anträffats på 

 ytterligare ett fåtal lokaler, nämligen på Jamaica och i Mexico samt på 

 tvenne ställen i Nordamerika (se Lloyd, Mycol. Wrilings 11, p. 286). 

 Nyligen har den ock insamlats i Danmark (af A. Breitung); bestämningen 

 af dessa exemplar synes emellertid ej vara fullt säker (jfr Lloyd, Letlre 

 n. 6. 1905). Om också, såsom häraf framgår, de hittills kända fyndor- 

 terna äro lätt räknade, så visa de emellertid, att vi ha att göra med en 

 art med mycket vid geografisk utbredning. Af särskildt intresse i detta 

 hänseende synes mig den lappska lokalen vara. Af densamma, jämförd 

 med de öfriga, framgår nämligen tydligt den stora förmågan, arten måste 

 besitta, att fördraga de mest skiftande yttre förhållanden, såväl de 

 högandinska, iequatoriala och de vestindiska och mexikanska, tropiska 

 klimaten, som ock de nordskandinaviska, norr om polcirkeln rådande 

 stränga väderleksförhållandena. Att arten hittills anträffats så få gånger, 

 torde nog blott delvis bero på dess litenhet, hvilken gjort, att svampen 

 lätt förbisetts. Ty så undersökt är numera i många länder Gasteromycet- 

 tloran, att äfven denna lilla, karakteristiska art skulle ha iakttagits, om 

 den där förefunnes allmännare. Fastmer måste artens glesa förekomst 

 bero på dess verkliga sällsynthet inom det stora utbredningsområdet. 



Rob. E. Fries. 



Carum Carvi L. f. rhodoehranthum Moore. Kumminörtens blom- 

 mor äro hos oss vanligen hvila, men ej sällan påträffas individ med 

 rödlätta kronblad. Denna senare form har nu utmärkts med ofvan- 

 stående namn af A. H. Moore, A color form of Carnm Caroi (Rhodora, 

 vol. II, no. 129, sepl. 1909, pag. 178). Den bör ej förväxlas med den. 

 sällsynta f. atrorubens Lge med purpurröda blommor. 



G. L — m. 



Myrtillus nigfra f. leueoearpa — gulhvita bär och blekgröna- 

 blad — förekommer konstant på två ställen vid Opphem, Östergötland. 

 Det ena stället uppsökte jag sisllidne augusti, efter mer än 50 års mel- 

 lanrum, och fann det lilla beståndet lika rikt och enarådande som det 

 var i min barndom. 



Harald Elirenborg. 



