(180) 



(lena. Några nästan ordagrant återgifna ord ur A. O. Lindfors sl^ildring 

 af femtiotalets Lund må först belysa detta. 



Staden hade ännu prägeln af »gammal historisk småstad». Klocliorna 

 i domkj^rkotornen ringde in och ut arbetsdagen och tornväktare tutade 

 nattens stunder. Tranlyktor hängde tvärs öfver gatorna i långa linor, 

 »korfvarna» klädda i fotsida gråa rödkantade kåpor och beväpnade med 

 hillebarder höllo ordning bland menigheten, posten expedierades i en 

 liten förstuga genom en lucka i dörren, grönt och grumligt dricksvat- 

 ten hämtades ur gårdarnes brunnar, på morgnarna tågade korna genom 

 gatorna ut på »fäladerna», och de vidsträckta trädgårdarna vittnade om 

 låga tomtpriser och gammaldags trefnad och lugn. 



Det var till denna gamla stad Areschoug kom. Han liksom flertalet 

 andra studenter hyrde sig bostad i en af de på denna tid vanliga »stu- 

 dentkasernerna», där visserligen icke rummens utstyrsel var så förstklassig, 

 men där man till gengäld hade sin fulla frihet och icke behöfde hand- 

 ha möblemang m. m. med alltför stor hänsynsfullhet. Under hela sin 

 studenttid bodde han i en sådan »kasern» vid Magle lilla kj^rkogata. 

 Hushållningen var så inrättad, att man åt hemma. Fläsk, bröd m. m. 

 medhades vid terminens början från hemmet, liksom man ock, då så 

 erfordrades, fick sig kördt ett lass ved hemifrån. Frukost och kväll 

 ombestyrdes ur förråden, kompletterade med uppköp hos närmaste hö- 

 kare. Middagen hämtades från någon fru, som tillredde studentmat. 



Som student beskrifves Areschoug som stark utaf fan så liten han 

 var». Hvar vår omkring den 1 maj tog han sin väldiga portör, hvars 

 ena rum var ägnadt åt vetenskapen och det andra åt det på denna tid 

 oundgängliga punschförrådet, samt gaf sig ensam eller i sällskap med 

 någon god vän ut på botanisk långvandring inom Skåne, mest kring 

 Ringsjön. Då låg man i ladorna, dansade på logarna, och blef det 

 »gruft» var den lille satte studenten ej rädd för ett karlatag. Efter 

 några dagars vandringar vände man tillbaka och tog ånyo itu med läs- 

 ningen. Areschoug synes redan från allra första början ha haft ett all- 

 deles afgjordt intresse för botanik. Af öfriga ämnen, i hvilka alla 

 han hade mycket goda skolkunskaper, intresserade honom mest zoolo- 

 gien och han lär t. o. m. på sin tid af Sven Nilsson varit erbjuden en 

 docentur i zoologi. Då i hans lynne låg ett utprägladt sinne för jämt, 

 regelbundet arbete, gingo studierna sin gilla gång, då och då växlande 

 med aftonunderhållningar i kamraternas krets. En riklig sexa med t}" 

 åtföljande toddy eller punsch erfordrade vid denna tid i Lund en riks- 

 daler. I ekonomiskt hänseende var han nu som under hela sitt lif syn- 

 nerligen omsorgsfull och noggrann, lånade aldrig själf, men synes ej heller 

 ha varit särdeles hågad alt uppträda som långifvare. 



Areschougs studietid ligger mellan åren 1847 — 1853. Oaktadt under 

 årtiondena förut den berömde G. A. Agardh (till 1834) verkat som pro- 

 fessor i botanik i Lund, sjnas de botaniska studierna stått ganska lågt. 

 Få voro de som på allvar ägnade sig häråt; af lärarne hade den ordi- 

 narie professorn i »botanik och praktisk ekonomi» J. W. Zetterstedt 

 långt innan A. började sina studier vändt sin håg till entomologien. 

 Hans botaniska föreläsningar ansågos ock som skäligen värdelösa af 



