(183) 



ling Bidrag till groddknopparnas morfologi och biologi».^ Under sina 

 första utländska resor lärde han känna den då hastigt uppblomstrande 

 anatomiska tekniken, och med stort intresse tog han upp de växtanato- 

 miska studierna. Den lilla afhandlingen från 1861 »Om bastcellers om- 

 bildning i kristallförande parenchjan» följdes dock först åtta år senare 

 af en n}^ anatomisk skrift »Om bladets inre byggnad». Härmed var han 

 inne på de anatomiska problem, som sj^sselsatte honom ända till hans 

 sista år och som småningom kombinerades med rent biologiska och 

 f3^siologiska utredningar och spekulationer. Af botanikens stora hufvud- 

 grenar hade han sålunda genom egna undersökningar gjort sig förtrogen 

 med alla undantagande den rena fysiologien. Hans svaga kemiska ut- 

 bildning, hans bristande handlag och obefintligheten långt fram i tiden 

 af lokaler för hithörande arbeten hindrade honom att själf lägga hand 

 vid fysiologisk forskning, men genom litteraturen höll han sig förtrogen 

 med dennas framsteg och hade all möjlig vördnad för denna den bo- 

 taniska forskningens blomma. 



Den stora och djupa allmänbildning han sålunda förvärfvat sig inom 

 botaniken gaf honom V3^er och säkert omdöme beträffande de nya rikt- 

 ningar, som bröto fram inom vetenskapen. När i början af 1860-talet 

 Darwins nya läror bragte storm i sinnena äfven i det stilla Lund och 

 då flertalet af de gamla lärda herrarna ställde sig afvisande till dem, trädde 

 Areschoug käckt och med själfsäkert ungdomsmod i breschen för de- 

 samma. Han blef för många af de unga den nya världsåskådningens 

 pålitlige banérförare. Hans inträdesföreläsning som ordinarie professor 

 1879 om Charles Darwin verkar också som en stolt och värdig seger- 

 fanfar, och hans vackra »minnesblad» 1883 öfver den hädangångne stor- 

 mannen är i stil och framställning hans kanske bästa arbete. 



Areschougs systematiska studier omfatta uteslutande fanerogamerna. 

 De gå i tvänne riktningar, den ena lämnande bidrag till utredningen af 

 ett antal af den skånska florans kritiska släkten, den andra utgörande 

 bearbetningar af det rent floristiska materialet. Hans botaniska studier 

 började med ett studium af den för att vara i Sverige synnerligen art- 

 rika hembygdens flora, och det gick helt naturligt Areschoug som hvarje 

 vaken yngling med intresse för floran. Han kommer dels att samla 

 växttopografiska uppgifter om arternas förekomst, dels att på grund at 

 svårigheten vid vissa typers bestämmande få lust att utreda mera på- 

 fallande sådanas systematik. Areschougs förstlingsarbeten på det syste- 

 matiska området anses af systematici som mycket goda, och hans bidrag 

 exempelvis till släktet Rumex systematik, nedlagda i arbetena »Adnota- 

 tiones criticcC de speciebus nonnullis generis Rumex» af 1862 och »Om 

 några Rumex-former» af 1866, ha varit af grundläggande betydelse för 

 den vidare utredningen af detta släkte. Redan på 1850-talet hade han 

 kastat sina ögon på det i Sydsveriges kusttrakter så mångformade och 



^ Närmare uppgifter om af Areschoug författade skrifter återfinnas i här bifo- 

 gade bibliografi, sid. (193). För slutgranskning af densamma står jag i tacksamhets- 

 skuld till adjunkt Th. O. B. N. Krok. 



