(191) 



han vid tiden för sin afgång från professuren uppskattade till omkring 

 4,000 preparat. Äfven herbarierna tillväxte i hög grad under hans ener- 

 giska ledning. Han åstadkom bland annat ett synnerligt värdefullt skan- 

 dinaviskt herbarium, hvilket tillväxte ej minst genom rika tillskott från 

 det årliga stora växtbyte, som Lunds botaniska förening anordnat. För- 

 glömmas bör ej häller, att därigenom att till institutets boksamling 

 efter A:s död skänktes den väsentliga delen af hans synnerligen fullständiga 

 och dyrbara bibliotek institutionens betydelse för de botaniska studierna 

 väsentligen ökats. 



Detta mångsidiga intresse för den botaniska institutionens olika af- 

 delningar, paradt med minutiöst ordningssinne och stor påpasslighet i 

 tillsynen öfver att en hvar, som här hade något åliggande, fullgjorde 

 sin plikt, ledde därhän att Areschoug under sin 19-åriga professorstid 

 lyckades åstadkomma en botanisk institution, som blott vid få univer- 

 sitet af denna storlek torde äga sin motsvarighet. 



Fullväl insåg emellertid Areschoug, att botaniska institutet var blott 

 ett af medlen att vinna hufvudmålet, utbildandet af intresserade och kun- 

 niga botanister. Jag hade lyckan tillhöra den generation af hans lärjungar, 

 som fick åtnjuta denna undervisning, sedan såväl planen som detaljerna 

 voro utarbetade och färdiga och då hans undervisningskonst stod på sin 

 höjdpunkt. 



Hvad Areschoug fordrade af sina lärjungar var en allsidig botanisk 

 bildning, men han beredde dem också utvägar att erhålla en sådan. 



I den af honom redan 1858 stiftade Botaniska föreningen, den 

 allra äldsta vetenskapliga fackföreningen vid universitetet, hade den 

 unge studenten godt tillfälle att under kamratligt samkväm såväl åhöra 

 som själf deltaga i meningsutbyten beträffande särskildt den systematiska 

 botaniken; här demonstrerades och kritiserades gjorda lynd, och här 

 fingo sjuttio- och åttiotalets studenter den impuls till eget tänkande och 

 egen specialforskning, som i senare tidens seminarieundervisning syste- 

 matiserats. Men Botaniska föreningens verksamhet hade ännu en uppgift, 

 nämligen det årliga stora växtbytet. Omedelbart efter höstterminens föreläs- 

 ningars slut samlades alla botaniskt intresserade och en del ointresserade, 

 som kände att det inför Areschoug räknades som en merit att deltaga, 

 till »bytet». Natt och dag, endast med några få timmar undantagna för 

 sömn, arbetades här under högtryck, oerhörda » höskördar « från landets 

 alla delar genomsågos, ordnades och fördelades, allt under det att den 

 svenska florans arter innöttes med en säkerhet och ackuratess och un- 

 der en trefnad, som på det våldsammaste kontrasterade mot intressedö- 

 dande herbarieplugg. Man kunde vara säker på att då och då, ofta 

 sent ut på natten »gubben» uppenbarade sig, fryntlig och skinande. Den 

 stora, välupplysta, varma salen, fliten och arbetslusten, det vakna intres- 

 set för allt märkligt och nytt i artväg, som kom fram, ryckte honom 

 äfven på äldre dagar ofta med; den puttrande vattenkitteln förledde 

 honom att blanda en af dessa mörka, starka och söta toddar, som åttio- 

 talets Lundabotanister ännu minnas. Han gick då omkring, drack ung- 

 domen till, såg på växterna, berättade historier från egna och andras 

 exkursioner eller gjorde inlägg i fackfrågor. Under sådana stunder var 



