2 



J. Velenovský : 



orientálském herbáři v botanickém ústavu, který jest mým sou- 

 kromým majetkem. 



Rostliny sbírané Mrkvičkou a Stříbrným v Macedonii věrně 

 odpovídají floře, kterou odtud poprvé popsal jGrisebach. Ano ně- 

 které vzácnosti po Grisebachovi sbírány zde poprvé. Jmenovitě 

 horská flora se úplně shoduje s florou, která odívá Balkány (Sta- 

 rá Planina), horstvo Vítoši, Rilo a Osogovské Planiny. Vybrané 

 teplomilné orientalské typy, které tak bohatě jsou zastoupeny 

 v jižním Bulharsku, na úklonech východních Rhodop a v nynější 

 řecké Rumelii, 'zde skoro scházejí. Jest viděti, že vlastní balkán- 

 ská stará flora soustředěna jest na vysokohorský střed polou- 

 ostrova Balkánského v starém i novém 'Srbsku, na řetězu Staré 

 Planiny v Bulharsku, Vitoši, Rilu, Šarské Planině, v Albánii a 

 Macedonii. ^To, co k tomuto massivu horskému přiléhá na vý- 

 chodě a jihu, náleží k elementům orientalským, přecházejícím do 

 Malé Asie a do Podkavkazska a co! přiléhá na západě, náleží k ele- 

 mentům středozemským. 



Ingen. dr. Jan Mrkvička narodil se r.1884 v Plovdivě, gym- 

 nasium vystudoval v Sofii, načež odebral se na českou techniku 

 v Praze, kdež skončil svá studia r. 1908. Po té se vrátil do Bul- 

 harska, kdež sloužil jako jednoroční dobrovolník. Vrátiv se do 

 do Čech, byl jako chemik v továrně v Kolíně rok zaměstnán, odn 

 kudž odebral se do Moskvy, aby přijal místo v chemické továrně, 

 zde ale musel po roce místo opustiti, neboť nucen byl účastniti se 

 války Bulharů proti Turkům. Po této válce nastoupil místo pro- 

 fesora na hospodářské škole v Sadově, kdež působil do r. 19 15. 

 Tu vstoupil do bulharské armády a táhl do Macedonie. Padl na 

 vrchu Graždan (Požarevski rid) 17. srpna 1916. Pochován jest 

 na hřbitově ve vsi Gradešnici. Z okolí tohoto také pochází ne j větší 

 počet od něho sbíraných rostlin. Mrkvička byl mým žákem a vy- 

 znamenával se vždycky mírnou a šlechetnou povahou, pílí a by- 

 strým duchem. Byl by se jistě vyvinul v znamenitého botanika, 

 ale osud rozhodl, aby život svůj položil na oltář vlasti. Čest budiž 

 jeho památce. 



V Praze, dne 19. března 1922. 



