A 



Vedvare de gunstige Yngle- og Livs-Betingelser i 2 Aar i 

 samme Egn, er en Udvandring nsesten altid F0lgen. Det for0gede 

 Antal kraver st0rre Rum; den uhindrede Adgang til Vand og 

 fugtigt Terrain bliver mindre, og er Sommeren samtidigt regnfattig, 

 drives Masserne paa Vandring udad. 



En medvirhendc Aar sag til deres Uro t0r vaere de Infections- 

 Sygdomme (Bacterier eller Parasit-Svampe), hvis Spirer nu bc- 

 gynde at indfinde sig, og som i sin Tid drsebe dem nsesten 

 til sidste Individ. 



Stflrre Yngle-Aar. Indtil Midten af forrige Aarh. foreligge 

 blot tilfaeldige Meddelelser om Yngle- eller Vandre-Aar. Fra 

 Midten af 1800-Aarene ere Angivelserne om saadanue Aar noget 

 udf0rligere; en Overproduction synes at indtraeffe i en eller anden 

 Landsdel et Par Gange i hvert Ti-Aar. 



1739 — 40: Hallingdal (samtidigt Vandre-Aar i Russisk Lapmarken). 

 1757: Trondhjem Stift. 

 1761: Vest-Finmarken. 



1769 — 70: Numedal, 0sterdalen (sandsynligvis hele det sydlige Norge). 

 1772 — 74: S0ndm0re, Nordm0re, Ssetersdalen (sandsynligvis bele 

 Vest- Norge). 



1780 — 81: Christiansand Stift, Hadeland, Eker. 



1778 — 90: Gudbrandsdalen, Hadeland (ogsaa Wermeland og Dalarne). 



1815—16: Nordland. 



1826—27: Nordm0re. 



1833 — 34: Christiansand Stift (Thelemarken), Nordm0r og Trondhjem 

 Stift; Alten. Vandringen omfattede disse 2 Aar st0rre eller 

 mindre Landsdele lige fra Lindesnses op til Finmarken, (samt 

 Russisk Lapmarken). 



1838 39: Nordre Trondhjems Amt, samt Grtendse-Trakterne mod 

 Sverige; Finmarken (og Russisk Lapmarken). Sandsynligvis 

 sammenhsengende Vandring i de 2 naevnte Aar fra Trondhjem 

 til Nordcap. 



1849: Lofoten, 0st-Finmarken, sandsynligvis ogsaa Troms0-Distric- 



terne og Vest-Finmarken. 

 1852 53: Sydlige Landsdele, med Udvandring lige ned til Kyst- 



byerne ; desuden Troms0fjordene og Finmarken (samt Russisk 



Lapmarken). 



