Kaiser RudclJ, dem ungarischen Könige Mathias etc. etc, *4*47 
stili, a potom jim přísahu (že při nich budau stáli a trwati) činili museli, kteréžto mèsto i 
lined tisícmi wojáky Pasowskými osazeno jest. Owes který brali měšťanům, ten za ctyry groše 
byl korec, mezi scbau prodáwali; zatím pak dawse se к městu Tey nu nad Wltawau, též také 
se zmocnili města toho, kdež jsau pak na kruntech pana purkrabího co protráwili, wšechno 
pilně zaplatili, a kruntům pana kanclíře se лѵуЬпи\\5е, přes krunty paní z Hodějowa jeli, a 
jim přes 50 koní a hříbat pobrali. W panstvví Miliwském, a jedauc pod zámek Zwíkow, přes 
dwč řeky po mostech se přeprawili, ač dosti nesnadnými cestkami, skrze weliké wrchy po- • 
spíchajíce, obáwajíce se okolního sebrání, kterýchž kdyby se byla dosti malá hrstka naších 
sebrala, mohli je snadně pobiti, wšak že naši toho ničehož se nenadáli, ani o tom co wěděli. 
Potom ti wojáci к zámku Karlštejnu se obráliti chtíce, a zwěděvvše, že tam koruny 
není (neb ji páni slawowé na hrad Pražský do káply sw. Wáclawa wzali a opatřili), к Bílé 
hoře se obrátili, a potom na Prahu w noci, we čtwrtek, na pátek 10 dne měsíce února 
udeřiti chtěli. O čemž pani Pražané Starého a Nowého měst Pražských, zwěděwše, wzhůru 
byli, aby se bránili, wšak toho ničehož se nestalo, mezi těmi dny , tíž wojáci dostawše se 
do města Berauna w noci na pátek, 11. dne měsíce února, brány w něm wysekali, města se 
zmocnili, žádnému sem ani tam nedali, ničemu nespořili. 
Potom w neděli masopustní 13. dne měsíce února, w kázaní na Prahu udeřiti chtěli, 
pročež w Starém i w Nowém městech Pražských, к šlurmu uděřeno bylo, též i po druhé 
vv též neděli po 23. hodině к šturmu bito, wšak nebylo nic. 
W pondělí masopustní, 14. dne měsíce února opět jako i prwé к šturmu bito, wšak 
daremně, jako prwé, wšak mezitím oni Pasowští w neděli i w pondělí na Bílé hoře blíž hradu 
Pražského harcowali, a našich к bitwě pobízeli, jim se posmíwali, na kteréž naši rádi ochotně 
a zmužile udeřiti, a s nimi se potkati chtěli, wšak že wrchnost wojákůvv našich pro Bolia 
prosili, aby nezačínali, a tak lid náš ten den i prwní zdržán byl, z čehož jsau newděčni byli. 
W auterý masopustní, to jest 15. dne měsíce února Lorenc de Ваше francauz ne- 
přítel národu Českého, který přede dwěma léty w Praze byl, a wšecky wěci sobě wyšetřil, 
dal před tím dnem hlas pustiti, že od .Jeho Milosti Císařské poručení jest, aby pryč od Prahy 
táhli, w tom šikowal ten lid swůj к Košířům, a к swatému Wawřinci w noci. 
Báno pak ten auterý masopustní, pěší jeho panštěli se na malau stranu od sw. 
Wawřince, po jedenácté hodině České tau cestau dolu, к Wlaské ulici, a reythaři jeho skrze 
zahrady od Košíř к Aujezdu jeli, majíce po dvvau, třech i někteří po čtyřech ručnicích, a 
takowau liberaj, jako naši od Pražanůw měli. Tu přilaudiwše se nenadále, na naši wartu 
udeřili, a mocí se к rynku Malostranskému třeli, proti nim jedauce někteří pani z rytířstwa 
a Pražané s lidem svvým přes most Pražský od Starého města, udatně a zmužile se poslawili, 
do šermicle se s nimi dali, hrdinsky sobě wedli, nepřátely i s koní poráželi, a kdyby w tom 
zrady nebylo, že nepřátelé na naše z oken stříleli, kamením, špalky welikými házeli, a jak se 
spráwa dáwá, wodau horkau i rozpuštěnau smolau na naše lili , a to nejwíce z domu, jenž 
Sakshaus se jmenuje; nic méně mušketyrowé jejich na Malé Straně před domy w podlaubích 
za slaupy stojíce, nemalau škodu našim slřelbau činili, tak že ačkoliw naši statečně swau 
wěc wedli, a po několikráte sobě ručnice znowa nabíjeli, wšak pro welikau lest, kteráž se 
Abh. v, 3. 29 
