53 



og lid, hersker der i den turinske Biskops Homilie over Symbolet 

 heeltigjennem en jevn og rolig Tone. Ingensteds finde vi her de 

 oftere ganske korte, livlige Sporgsmaa! og Indvendinger samt 

 deres oftere ligeledes ganske korte og livlige Besvnrelser, sotn 

 ere saa hyppige i og saa characteristiske for hin : 1 Vi nave i 

 „Explanatio Symboli ad initiandos- overliovedet en Taler af en 

 hojere Begavelse for os, end Maximns besad. At „Explanatio" 

 er en efterskreven mnndtlig Tale (s. Forhandlinger i Videnskabs- 

 selskabet 1859 S. 5 — 7), medens Maximus's Homili naermest er et 

 Forfatterproduct, for hvilket knn en mnndtlig Tale ligger til Grund, 

 formaar ikke tilstreekkelig at forklare den omtalte Diffcrents imel- 

 lem de to Taler. Denne Differents er for stor og dyb til, at den 

 skulde have en anden Grund en den, at de to Taler tilhore to 

 forskjellige Maend. Ligesaalidt formaar den Omstaendighed at for- 

 klare Differentsen, at „Explanatio" bar en polemisk Character, 

 idet den Mand, der taler i den, bekjsemper den Skik at tilfeje 

 TilsEetninger til Symbolet og den arianske Hpsresi, medens Maxi- 

 mus's Homili har en reent positiv Character; thi den samme Liv- 

 lighed, som fremtrseder der, hvor „Explanatios" Ophavsmand er 

 polemisk, viser sig ogsaa der, hvor han ikke er det, f. E. i Slut- 

 ningsafsnittet af hans Tale. — Endvidere taler mod Maximus som 

 Forfatter af r Explanatio u , at denne Tale heeltigjennem er beher- 



