67 



maaske et halvt Decennium, maaske laenger. Jeg har bemaerket 

 disse rodskydende Grene i de baierske Statsskove ved Ramherg. 

 De Str g afSkoven, hvor jeg saa dem. bestaar afGran og Furu^ 

 blandede om hverandre, men mest af den sidste. Jordbunden 

 som for en Del er overgroet med Mosse, er en meget dyb Sand 

 stedse fugtig i Dybden, der Iigger i Niveau med den ikke fjerne 

 Mains Vandspeil. I denne Mosse laa de rodskydende Grene, 

 udentvivl efterladte Levninger af de Trofaeer, som et rovgjerrigt 

 Proletariat i den nserliggende Stad har medbragt fra sine i den 

 forstlige Kriminalistik navnkundige Skovudflugter. Jeg opbeva- 

 rer et Stykke af en saadan Gren. Dens Aaringer viser, at den 

 var 18 Aar gariimel, da den blev afbrukken, og at den havde 

 ligget levende og voxende i 5—6 Aar, da jeg tog den. Et Stykke 

 af dens Basis naer Brudfladen er udded, og ovenfor dette tager 

 de efter dens Adskillelse fra Trseet tilkomne ny Vedlag sin Be- 

 gyndelse, i Form af en skraat omkring Grenen lobende yderst 

 tynd Vulst. De Par Adventivrodder, som udgaar fra den nederste 

 Del af det levende Parti n air den hentorrede Ende, er af enPak- 

 hyssings Tykkelse. Endetilvsexten i Smaagrenene var umeerkelig. 



Naar man har iagttaget den afbrukne Grens Levedygtighed 

 og Jordbundsforholde, som man skulde anse lidet gunstige for 

 en Udvikling af denne Natur, vaekker det mindre Forundring, 

 at Granens Grene, medens de endnu sidder paa Treeet, kan, under 

 gunstige Forholde, ikke alene skyde Redder men med Toppen 

 voxe iveiret til en lille Aflreggerbusk. Disse AflaBggergraner er 

 oftere iagttagne. Literaturen har flere Optegnelser desangaaende 

 og selv flere Afbildninger deraf. Det er fornemlig paa torvagtig 

 Jordbund, at man har fundet dem. Saavidt jeg erindrer, har i 

 de af Professor Goeppert 1 og andre iagttagne TilfaBlde Afla3ggerne 

 vaeret ganske smaa og buskagtige. Den hele Formerelsesmaade 

 har vairet anseet som en biologisk Kuriositet, og er vel, i det 

 store taget, en Sjeldenhed, om hvis Tilvserelse der endog har 

 va3ret ytret Tvivl. 



