73 



sortagtig tact Ragg eller Skjeg af en frntikulos Lav, der ikke 

 blot holder sig til de sygnende eller uddode Dele, men som en 

 mork Bord lig en Skygge folger selv de gronne Barkviste. Denne 

 triste Lavvegctation, de paa Roden staaende Trreskeletter i alle 

 Stadier af Destruktion, de mange torre og affaldne Toppe paa de 

 levende Trser og det sygelig udseende Bar paa de hendoende 

 fremkalder hos Betragteren et Indtryk af, at Forpeldethed, 

 Hensygnen, Dod og Forladthed har slaaet sig ned i disse Skov- 

 strsekninger. Men i Overgangen fra Foraar til Sommer, naar 

 det nys sprettede Idode sut'ti^e Lumbar lysner og tindrer paa hvcr 

 Kvist i det klare Solskin, naar de smna dunkelrode Kongler 

 titter frem, og Greesfleekkerne paa de aabne Pladser i Skoven 

 har udfoldet sin ny Sommerdragt med Alpenaturens evigunge 

 Friskhed. vil man blive Vidne til et Skuespil, hvori Liv og Un- 

 dergang, Fremspiren og Hentseren underlet koiHrasterer. 



Og da ligger det umiddelbare Indtryk naermere den rette 

 Opfatning af det, som her foregaaer. Thi hvad man skal se i 

 dette Naturskuespil er ikke blot Forseldethed, Hensygneu ogUn- 

 dergang og allermiudst Forladthed, med et udholdende og paa 

 Resourcer rigt Liv, en uventet Opvaagnen af ellers slumrende 

 Krsefter og overalt Naturens kjrerlige Omhu eller uendelige Be- 

 regnethed, hvad man nu onsker at kalde det, thi begge Udtryk 

 betegner samme Sag i Fnldendthedens Verk. 



Uden for naervrerende at kunne stotte mig til selvsta-mlige 

 og for 0iemedet anstillede Undersogelser og Forsog, skal jeg i 

 det folgende soge at fremstille nogle enkelte Tra;k af Naturens 

 Husholdning i de hoiere liggeude Fjeldgranskove i Almind^lig- 

 hed og i Aflseggergrupperne i Sserdeleshed, idet jeg vil indskrsenke 

 mig til kun at fremhceve den Indflydelse, som en enkelt af Kli- 

 matets Faktorer. udover paa Tnevegetationen. 



Det er overflodig at erindre om, at Vsextens forskjellige Or- 

 ganer fremstiller en tbrtlobende Skala, med Hensyn til dens Trang 

 til den Varme og det Lys, som ethvert enkelt af dem har nodig 

 til Fuldforelsen af dets sserlige Livsfunktion. Hvor Lysvarmen er 

 utilstrsekkelig for Skalaens eversteTrin, Fromodningen, erden anden 



