FOBHANDLINGEK 



Videnskabsselskabet. 



1862. 



Den lOde Januar. Made i den philosophisk-historiske Classe. 

 H r. Holmboe holdt et Foredrag om Mjelni r og V a dj r a : 

 Mytherne om den nordiske og den indiske Tordenguds, Thora 

 og Indras Vaaben, Mjolnir og Vadjra, have saamegen Over- 

 eensstemmelse, at man maa antage en stor Deel deraf nedarvet 

 fra et felleds Urfolk. 



At Navnene ere forskjellige, uagtet Sprogenes oprindelige 

 Slaegtskab, er kun en Folge af, at man har udhaevet forskjellige 

 Egenskaber. Ligesom ThorforThonr betegner den Dundrende, 

 Tordnende, og Indra den Majgtige, afRoden ind, at v ffi re majg- 

 tig 1 , saaledes Mjolnir, den Knusende, af mala, at knuse, 2 og 

 vadjra, den Haarde, den Diamanthaarde, da Ordet ogsaa bety- 



' Det er et Sporgsmaal, om ikke Indra egentlig betegner den Tamdende (Lyml- 

 <len) af indh (med aspireret dh), at ttende. Man finder nemlig, at det asp. og 

 'let nasp. d undertiden brages iflajng, f. Ex. gud og gudk, at spege, lege; bund 

 og bundh, at bemaerke; shand og skandk, at stige op. 



* Thor synes tildeels at vaere opfattet som Mailer. Mollens ajldste Form var 

 Jfolge Beckmann. Beitrdge zur Geschichte der Erfindungen II, 8 Jig., en Stampe 

 eller Morter. Thors Attribut, den knusende Mjalner, kunde derfor vel opfat- 

 tes som Mo iters teder, der i Skyernes himmelske Me lie steder eller maler 

 Begn og Snee. Det oldnord. mjol d. e. det Knuste, Malede, betegner ikke blot 

 Meel men ogsaa den tine meejagtige Snee : og Skyen kaldes paa Svensk Moln. 

 Vidensk. Forhandl. 1862. 1 



