Jeg har i dette Selskab i et Par Foredrag forhen paaviist 

 saamange Overeensstemmelser mellem de nordiske Gravhoie og 

 de buddhistiske i Asien, at det maa ansees overflodigt her gjen- 

 tagende at begrunde Ligheden. 1 



Gaaende ud herfra skal jeg forst paavise adskillige Forbin- 

 delser mellem Lys eller lid og buddhistiske Gravhoie i Asien. 



De chinesiske Buddhister, som i den tidlige Middelalder 

 gjorde Pilegrimsreiser gjennem Hoiasien til Indien, omtale jsevn- 

 ligen Gravmonumenter (Sthupa, Tope), hvorfra der udstraalede 

 Lys. Saaledes Hiouen-Thsang, som i forste Halvdeel af det 7de 

 Aarh. foretog Valfarten. I Beskrivelsen over denne Valfart 2 heder 

 det p. 89 om en Sthupa i det nordlige Indien : r Den glimrer til 

 enhver Tid med en guddommelig Glands;" p. 180 om en i Cen- 

 tral-Indien: „Ofte seer man derfra udstromme et glimrende Lys." 



At det var fra de i Monumenternes Indre nedlagte Reliquier 

 man tsenkte sig saadant Lys udgaaet, kan sluttes deraf, at Hel- 

 genernes Reliquier oftere omtales som straalende f. Ex. i nys- 

 nsevnte Va3rk p. 138, hvor det om en Sthupa blandt Ruinerne af 

 Pataliputra (Palibothra) heder: „I dens Indre har man nedlagt 

 en Shing (et chinesisk Huulmaal) af Buddha s Reliquier, som be- 

 standigen udbrede et guddommeligt Skin." Og at Helgenskinnet 

 tsenktes sta3rkt nok til at gjennemtrsenge uigjennemsigtige Lege- 

 mer, kan sees af p. 78, hvor blandt de Gjenstande for Tilbedelse, 



1 De Foredrag, hvortil her sigtes, indeholdt en meget udf5rligere og med fiere 

 har antydet i min Afhandling, Traces de Buddhisme en Norvtge. Den ikke blot 



Afhaudling v uber das verbrennen der leichen" i Abhandl. der konigl. Akad. 

 Wissensch. in Berlin 1849 S. 267, Falgende : „Der einklang unseres alterthur 

 mit dem indischen ftBt in die augend Med stor Udferligbed har Dr. Manhar 



I Hiouen-thsang, trad, du Chinois par Stan. Julien. Paris 186 



