die Gipfe! dieser Erhohungen gewohnlioh etwas eingesuriken und 



Zeitlang dort oben.«» At K. anseer Fordybningerne for Indsynk- 

 ninger, er Intel Beviis for, at de virkelig ere det; men det er 

 kun hans personlige Gisning. 



Det er klart, at i det Mindste Fleerheden af de her omtalte 

 Fordybningcr ikke ere Tiliteldets Vserk, men at de bore med til 

 Hoienes oprindelige Construction, og alfsaa ere anbragte i en 

 bestemt Hensigt. 8 Men, hvilken denne Hensigt har vseret, derom 

 har jeg ingensteds fundet nogen Forklaring, ikke engang en Gis- 

 ning. Laengere end til Gisninger vil man vel heller ikke for Ti- 

 den kunne bringe det. Jeg skal tillade mig en saadan. 



Den Omsteendighed, at de storste Hoie i de russiske Kurgan- 

 Rsekker i Regelen have en Fordjbning i Toppen. i Forening med 

 deres Bestemmelse som Veivisere, vrekker stserk Formodning om, 

 at man i Fordybningerne har anbragt lid, for at lede natlige Tog 

 i maanelese Natter. Vel frembyde Stepperne kun ring* Breen- 

 dematerial, men dog tilstraskkeligt til ved enkelte Leiligheder at 

 underholde lid et Par Timer paasamme Sted. Fordybningen kan 

 da have tjent til at holde Brsendselet samlet og hindre Vinden Ira 

 at fere det bort, medens Flammen haevede sig over Hulens Rand. 

 Nu er det naturligviis ikke min Mening, at Gravhaie i Norden, 

 som de russiske Kurganer, have tjent som Veivisere; men jeg 

 antager, at Fordybningen i Toppen kan her som der ved Anbrin- 

 gelse af lid, have tjent til at holde Braendet sammen og hindre 

 Blsest fra at bringe det i Uorden. Var Ilden saaledes anbragt, 

 saae Tilskuerne ikke Brsendet, men kun Flammen haeve sig fra 

 Hoiens Top, hvorved Indbilduingskraften erholdt Naering til at 

 vedligeholde Tanken om en lysende Kraft i Hoiens Indre. 



Antager man nu, at der paa saadanne Hoie har vreret an- 

 taendt lid, frembyder sig det Sporgsmaal, i hvad Hensigt saadant 



und Leipzig 1847. Ill i 



