108 



sildigere, isrer alexandrinske Tsenkemaade fra en udvortes Ind- 

 flydelse. Det stemmer neppe med den almindelige Lov for Philo- 

 sophiens historiske Udvikling at gjore denne veesentlig afhamgig 

 af ydre Omstsendigheder. Thi hvis der er Noget, der maa ud- 

 vikle sig af indre, organiske, i Tingen selv liggende Grunde, saa 

 er det dog Philosophien. Det vil sige: vi negte naturligviis ikke 

 Mueligheden af, at ydre Void, at Krig, Pest eller et Statssamfunds 

 Undergang i enkelt Tid eller paa enkelt Sted kan hemme eller 

 afbryde Videnskabens Udvikling, ligesom paa den anden Side 

 visse gunstige udvortes Forholde vel ogsaa kunne bidrage til dens 

 Trivsel. Men deels ere saadanne Afbrydelser eller Fremskyndel- 

 ser stedse kun af particular Betydning, ved hvilke dog Sagen 

 idethele gaaer sin bestemte Gang; deels kunne de ialfald ikke 

 bestemme Udviklingens egentlig philosophiske Charakteer, ikke de 

 philosophiske Ideers egne Indhold eller Form, ikke den eiendom- 

 melige Art af Philosophie. Saaledes ere ogsaa organiske Vexter 

 med Hensyn paa storre eller mindre Trivsel afhasngige af Jord- 

 bund og Veirlig m. m., men deres Art og Form ligger i dem selv, 

 og som bekjendt kan ingen ydre Magt gj0re, at man kan plukke 

 Viindruer af Torne eller Figener af Tidsler. 



En grundig Betragtning af den grseske Philosophies sidste 

 Phase kan derfor ingenlunde fritage sig for at opsoge Grundene 

 til dens videnskabelige Charakter i den selv, i dens egen saa at 

 sige organiske Lov. De ydre Omstamdigheder kunne her ialfald 

 kun betragtes som corresponderende og medvirkende, ei som be- 

 stemmende. Saaledes er ogsaa Zeller, endskjont han erkjen- 

 der de tilsyneladende orientalske Trsek hos den nyplatoniske 

 Philosophies Forlobere, dog uvillig til at indromme Orientalismen 

 nogen vassentlig Indflydelse. Og uagtet det ikke kunde ligge saa 

 fjernt at bemerke, at hine Retninger fra det0ieblik af, at de hos 

 en Plotin afrunde sig til et egentligt System, medens de vistnok 

 fremdeles vedblive at vsere synlige og charakteristiske, alligevel 

 i den hele Sammenhseng antage et andet, med den helleniske 

 Aand mere commensurabelt Udseende, saa at den grseske Philo- 

 sophie maatte siges for en stor Deel at have ialfald assimileret 



