123 



staaende, hverken i Rum eller i Tid, men i sig selv eensartet 

 OovostSsov) eller snarere uden Art (avs'Seov), foran enhver Art, 

 foran Bevsegelse, foran Stilstand .... Hvorfor er det nu ikke 

 stillestaaende, naar det ikke er bevreget? Fordi deels kun ved 

 det Va3rende er det- Ene af To eller hrgge Dole nodvendige, deels 

 det Stillestaaende er stillestaaende ved sin Stilstand og ikke det 

 Samme som Stilstand, saa at den Sidste er en Accidens, og hiint 

 ei forbliver absolut enkelt (aitXouv)." Heller ikke maa Causalitet 

 udsiges som noget Hiint Tilkommende, men os, fordi vi have 

 Noget fra Hiint, der er i sig selv. Neiagtig talt maa man ikke 

 engang kalde det Hiint eller Dette, men blot ville tolke, hvad 

 der foregaaer hos os idet vi ligesom udentil dreie os derom (y^jSit 

 o*ov I'^wO'sv itepifliovTa? ra auxwv sptxevsueiv s-frsXeiv Tcaxbj). Plotin. 

 Enn. VI, 9. c. 3. (IX, 3. ed. Kirchh.) 



Den, man kunde nsesten sige, sengstlige Forsigtighed for at 

 holde enhver Bestemthed borte fra det Absolute, idet enhver Be- 

 stemthed, som ssettes, strax igjen opha3ves, minder i en vis Maade 

 om den Omhu, hvormed Skeptikerne S0gte at vare sig imod, at 

 nogetsomhelst Fast skulde blive staaende i deres Erkjendelse. 

 Naar de havde sagt, at Intet sikkert kunde erkjendes, ophsevede 

 de igjen denne Ssetning ved at bemerke, at heller ikke den maatte 

 forstaaes som en sikker Erkjendelse — en Tankegang, der atter 

 maatte lobe ud i den endelose Rsekke. Her, hos Nyplatonikerne, 

 er Rffikken sammenfattet til Eenhed. Bagved, eller foran denne 

 paa ethvert endeligt Trin vaklende og sig selv ophsevende ende- 

 lige Erkjeudelse, er der en Erkjendelse, der er sikker nok paa 

 sit Object; kun er Ophaevelsen af al Bestemthed her overfort paa 

 Objected der er ophoiet over alle Kategorier, medens disse egent- 

 lig kun betegne vort Forhold dertil, vore zaxbj. Man bringes 

 her for et 0ieblik til at tsenke paa Kants Ding-an-sich, paa hvilket 

 ogsaa alle — egentlig i vor Erkjendelses-Mechanismus liggende — 

 Kategorier ere uanvendelige ; kun at Kant heraf med en mere 

 skeptisk Vending sluttede, at dette Ding-an-sich ogsaa er uer- 

 kjendeligt, medens Plotin anseer det for den sandeste Erkjendelse, 

 der setter sig udover alle Kategorier. Kant lagde saaledes dog 



