bart et charakteristisk Punct, der er af stor Vigtighed for Opfat- 

 telsen af den nyplatoniske Philosophies hele Vsesen. 1 



Stille vi mi til Plotin selv det Sporgsmaal, hvorfor hans Nus 

 ikke fyldestgjor hans Begreb om det Absolute, da henvises 

 vi nsermest til den Form af Modsfetning og saaledes Tohed, som 

 Fornuften eller Taenkningen stedse bar, idet den, skjont Eet med 

 sin Gjenstand, stedse har den ligeoverfor sig. Vel er Tanken 

 ikke hiin evindelige skeptiske Sogen (vos? ou ^tmv, xXX' £'x«v. Enn. 

 V, 1, 4); men saalsenge Tanken virkelig tsenker Noget, er her 

 altid et Skin af Dobbelthed tilstede; detTsenkende ogdetTamkte 

 ere paa eengang sammen og slippe ikke hinanden. Tin Tamkning 

 kunde ikke finde Sted, naar der ikke var baade Forskjel og Iden- 



1 Vi have saameget mere Grand til at lsegge Vegt paa dette Punct, som Spergs- 



Plotins Tid var udtrykkelig opkastet. Vi ltese nemlig hos Proklos (in Plat, 

 theol. II, 2, 90), ai Plotins Meddiscipel hos Ammonios, Origenes (der, som 

 bekjendt, antages forskjellig fra Kirkefaderen af samme Navn), netop er stand- 



al Tanke og alt Vierende, fare (sfc TOV VoGv TsXsUTX XX 

 ov, to 8s ev to Trav-or voO xa> stcs'xs'.vx -avtor tcj cvtsj a^at). 

 Kai d jisv, fortsiEtter Proklos, xpstTrov azolcr^ yvwVso? xal 

 xavro? Xo'you /.a! rAzr- i-i$z\r { *. out' xv tt^ to-j IIXxtuvoc 

 au^ovt'a? out av rij^ tuv rpavuxrov coo-; or x-jtov t\i.%z-i:>v:> 

 sXs'yofJisv. Et 8' oti TtavTsXcir avuTcapxTCv to sv xai aVj-: j7xt:\> 

 xai oti to aptffTOv vour xa ; . or tx-jtov sot- t: rporor :v. out'xv 

 '^j.ilr x-jtm TaOra ffyvojj.oXoyi]'ffa'.{xsv, out' av IIXaTov x-zbilv.-.z 

 xai toI> savTcO vvop-'a:'.- j'jva:'.Oarjj£'.;. I [=££<■> 7x0 oCjiat to 

 towOtgv 5o'-,'[jLa T/jr toO llXarovcr c'Xcrcc/.'xr iz-hr-7.1 xa? rijj 

 Hspi7CaT»)ttXTjc xva-i-XTjOTXL xaiv0T0[X''a?. Da denne Origenes's Tanke 

 fordetforste blev uden Frugt, medens derimod Plotins Synsmaade affodte et 

 epochegjerende System, saa maa man antage, at hiin enten har varet en uklar 

 Anticipation af et Standpunct, der ferst forndsattc en Fremhevelse af den ab- 

 solute Eenhed, som hos Plotin, eller — hvad der i Virkeligheden dog kommer 



af et peripatetisk Begreb, hvori den absolute Eenheds Betydning endnu ikke er 



klos, der naturligviis meente at staae paa egte platonisk Standpunct. som en 



