201 



ock antraffas sedan hufudsakligen i prydnader, ytterst sallan i 

 vapen, men bvilka alia aro af et sednare datum." 



Ere nu end de hidtil foretagne Unders0gelser ikke saa om- 

 fattende, at de kunne gjaeide for fuld gyldigt Beviis, saa maae 

 de dog ansees for tilstrsekkelige til at frembringe h0i Grad af 

 Sandsynlighed. Erkjendes dette, saa vil man finde det sandsyn- 

 ligt, at den Iillc 0xe, som vi her omtale, skriver sig fra Heden- 

 dommens sidste Tider i Norge. At stode paa en Gjenstand i 

 Oxeform af Bronce fra en Tid, da Jernet vel mindst i et Aar- 

 tusinde havde vasret i Brug som Material for Vaaben og Red- 

 skaber, bestemte til Brug som saadanne, bestyrker den oven frem- 

 satte Formodning om, at 0xen bar vgeret brugt som Amulet. 



Som et Spor til, at 0xeformen ogsaa forovrigt har vaeret til- 

 lagt en beskyttende Kraft, kan jeg anfore F0lgende: 



Man har i Sjelland, Frederiksborg Amt, Veibye Sogn, i en 

 Steendysse, i Forening med Flintsager, fundet nogle Sager af Rav, 

 hvoriblandt : ^Fragment af en efterlignet 0xe, der har vseret tve- 

 egget og havt en Lsengde af c. 1£ Tomme og ved Eggen en Brede 

 af c. 1^ T. samt „otte lignende, men meget mindre." At give 

 Ravsmykker 0xeform kan nseppe have Hensyn til Smagen for 

 det Skjenne, men lader sig lettere forklare som -F0lge af over- 

 troisk Tillid til Formens beskyttende Kraft. I saa Fald maa denne 

 Troe allerede i Steenalderen have gjort sig gjfeldende. Ogsaa 

 blandt Prof. Worsaae's Afbildninger fra det kongl. Museum for 

 nordiske Oldsager flndes under No. 65 en Ravperle af 0xeform, 

 hvorom det Samme gjselder, som nys er bemperket. Den seer 

 saaledes ud : . 



Anskuelser, som have Noget tilfselieds med de af mig i 1860 

 udtalte. ere senere yttrede af en fransk Archaeolog. Henri Martin 

 (Magasin pittoresque, Oct. 1862). Hans Ord lyde i Oversaettelse 



