205 



ligning finder Sted. Saadan Tanke paatvinger sig ved Sammen- 

 ligning mejlem en Beretning af Missionseren Jean du Plan de Car- 

 pin, som i Aarene 1246 og 1247 opholdt sig i Tartariet, og Be- 

 retningen om et mserkeligt Gravfund i Norge. 

 Hos den Ferstnsevnte heder det: 



„Cum autem mortuus est, si est de majoribus, sepelitur oc- 

 culte in campo, ubi placuerit eis ■ sepelitur autem cum statione, 1 

 sedendo in medio ejus, et ponunt mensam ante eum et alveolum 

 carnibus plenum, et cyphum lactis jumentini, et sepelitur eum eo 

 unum jumentum cum pullo et equus cum frseno et sella; et alium 

 equum comedunt et stramine corium implent, et super duo ligna 

 vel quatuor altius ponunt, ut habeat in alio mundo stationem, ubi 

 moretur et jumentum, de quo habeat lac et possit sibi etiam equos 

 multiplicare, et equos, in quibus valeat equitare: et ossa llhus 



equi quern comedunt pro anim& ejus comburunt Aurum 



et argentum sepeliunt eodem modo cum ipso." 2 



Af Beretningen om ovennaevnte maerkelige Gravfund, der i 

 Aaret 1852 blev gjort paa Borre Prsestegaards Grund i Jarlsberg 

 Grevskab, hidssettes til Sammenligning det vsesentligste. 



Den Hei, hvori Fundet gjordes var af elliptisk Form, og dens 

 Laengde var 122 Fod; Breden er ikke angiven. Den var i Aaret 

 1851 overladt til Veivsesenet, som derfra havde hentet Veifyld i 

 nogen Tid forend man stodte paa Oldsager. Beretningen, afgiven 

 af Cand. jur. N. Nicolaysen, indeholder blandt Mere Folgende: 



„Efterat nemlig Haugen var bleven overladt til Veivassenet, og 

 man allerede i nogen Tid havde taget Sand deraf, stedte Arbei- 

 dernei Begyndelsen af 1852 paa Klinksom og Nagler, der lode for- 



mode, at man der havde en Skibshaug , da de (Arbeiderne) 



en Dag under nans Fravasr stodte paa noget, der kastede et stserkt 

 glimrende Skin fra sig, og som de derfor antoge for rent Guld, 

 gave de sig ligesom i en feberagtig Frjgt for at det igjen kunde 

 forsvinde, strax ifaard raed at stikke deri med Spader og Hakker, 



2 Johannis de Piano Carpini Historia Mongalorum, quos nos Tartaros vocumus p. 

 628 629 i Recouil de Voyages T. IV. 



