imod at blive alt mere og mere sjelden og erstattes her af fel- 

 gende Art. 



2. Heterocope robusta, nov. sp. 



Corporis forma qvam in H. appendiculata robustior. Cepha- 

 lothorax supra visus postice parum attenuatus, latitudine maxima 

 in medio segmenti 2di sita. eapite antire minus attenuate tnargine 

 antico leviter arcuato. Segmentorum abdominalium feminse 3tium 

 antecedente brevius, lmum appendicibus omnino destkutum. Rami 

 caudales brevissimi satisqve divergentes margine interiore ciliato, 

 ad apicem extrorsum aculeo brevi sed distincto armati. Antennae 

 lmi paris corpore breviores. Pedes 5ti paris feminai articulo 

 ultimo sat dilatato dentibus marginis interioris omnibus ad apicem 

 bipartitis; dextri maris artieulus ultimus elongato-ovatus aculeis 

 apicalibus longissimis; sinister articulis 3 distinctis, lmo magno 

 et lato compositus. Oculus margini anteriori capitis appressus. 

 Animal coloribus splendidis ex coeruleo et rubro variegatis in- 

 signe. Longit. circit. 3 mm . 



Den er betydelig storre end foregaaende Art og endog en af 

 rore allersterste Copepoder, da den selv overgaar Diaptomus 

 castor i Storrelse, samt idetheletaget af en kraftigere og mere 

 underseetsig Kropsform. Hunnens lste Abdominalsegment mang- 

 ier her fuldsteendig ethvert Spor til de hos den anden Art fore- 

 kommende Appendices, i hvis Sted der kun findes en noget frem- 

 staaende tilrundet Knude. Tydeligst vil man dog finde Artsfor- 

 skjellen udtrykt i det sidste rudimentsere Fodpar hos begge Kjon, 

 der, omend bygget efter samme Typus som hos foregaaende Art, 

 dog frembyder som af Diagnosen vil sees enkelte saerdeles di- 

 stincte Characterer. Afvigende fra hvad Tilfaeldet i Regelen synes 

 at vgere med de segte Sjoformer, der ialmindelighed just ere ud- 

 maerkede ved sin store mere eller rnindre vandklare Gjennemsig- 

 tighed, pranger naervserende Form med de brillanteste Farver. 

 Ved nogle af mig i Snaasenvand i Namdalen iagttagne Exempla- 

 rer har jeg herom noteret folgende: Cephalotorax af den skjon- 

 neste ultramarinblaa Farve, der paa den forreste Del af Hovedet 



Videnskabss. Forhandl. 1862. 15 



