270 



Alth neppe isomorpht med det propionsure. Nickles, 1 der anta- 

 ger homologe Legemers Isomorphisrne som bevist — seger at 

 forklare denne Uoverensstemmelse som blot tilsyneladende, ved 

 at antage forskjellige isomere Syrer af denne Raekke. Han poa- 

 staar at Alths Propionsyre er forskjelligt fra hans Metacetonsyre 

 og anferer enkelte Vinkler paa det af hani 1849 beskrevne Salt. 



Ved den felgende Betragtning af disse Kobbersaltes Krystal- 

 form ville vi lsegge Schabus Maalninger — som de fuldstamdigste 

 — til Grund. • « 



Tegningen viser Horizontalprojectio*en af disse tre Saltes 

 Krystaller. Fig. 1, 2 og 3 er disse Salte efter Schabus, Fig. 4 

 •og 5 det sm0rsure og valeriansure Kobberoxyd^med Biaxerne 

 ombyttede og Fladerne der for anderledes betegnede. 



I Snittet Fig. 1, 4 og 5 ligne disse Krystaller hinanden. 

 Schabus har imidlertid stillet det smorsure og valeriansure Kob- 

 beroxyd i Forhold til det propionsure som Fig. 2 og 3, ikke som 

 4 og 5 af den Grund. at den skjseve Axe i det valeriansure Salt 

 vender mod den stumpe Soilevinkel, men i det sinorsure mod den 

 spidse. Krest denne rigtignok overmaade vpesentlige Forskjel vise 



Horizontalprojeetionen Fig. 1.4 og 5 viser hvorledes Vinkelen 

 oc P gradvis formindskes : 



C 6 H 5 Cu 4 f HO oo P = 82° 8' 

 C 6 H 7 Cu 4 -f- HO - 72 27 

 C 10 H 9 Cu 4 + HO - 64 30 

 Vinkelen p : a er 



C 6 H 6 Cu 4 -f HO - 138° 56' 



(144 41 



C 8 H 7 Cu 4 + HO — j 142 52 

 C,o H 9 Cu 4 + HO ~ 147 15. 



Man seer her en Tiltagen fra det propionsure til det smorsure 

 Salt, ligesom Soilevinklerne viste Aftagen. Man bemrerker at hos 

 det smersure Salt er a-Axens Stilling mod b-Axen noget forrykket 

 og dette Salt krystalliserer derfor klinorhomboidisk. 



1 Ann de ctaim. et de phys. [3] XLIII. 117 



