sterlandet, spiste den samme Joseph, som han mange Gange havde 

 seet og hort tale, i Armenien ved hans Bord. Og da han der- 

 efter blev spurgt om, hvad der havde tildraget sig imellem den 

 Herre Jesus Christus og den samrae Joseph, svarede han : „Paa 

 Jesu Christi Lidelses Tid, da "han, fangen af Jederne, var bleven 

 fort ind i Domhuset for Pilatus's Domstol for at blive domt af 

 ham, idet Joderne anklagede ham uden Ophor, sagde Pilatus, da 

 han ikke fandt nogen Skyld hos ham, for hvilken han fortjente 

 Doden, til Anklagerne: Tager I ham og dommer ham efter Eders 

 Lov. Men endelig, da Jodernes Skrig blev steerkere og steerkere, 

 gav han dem Barrabas 10s efter deres Forlangende og overleve- 

 rede dem Jesus, at han skulde korsfsestes. Men da nu Joderne 

 slsebte Jesus ud af Domhuset, og Han var kommen til Porten, 

 slog Cartaphilus Domhusets og Pontius Pilatus's Portner, idet Jesus 

 gik gjennem Porten, Ham foragtelig med Naeven i Ryggen og 

 sagde haanende: Gaa hurtigere, Jesus, gaa, hvi tover Du? Og 

 Jesus vendte sig om, saa paa ham med et strengt Aasyn og Blik 

 og sagde: „„Jeg gaar, og Du skal vente indtil jeg kommer,"" hvad 

 der er det samme, som om der efter Evangelisten blev sagt: 

 „,Menneskens Son gaar vistnok, som der er skrevet om ham, men 

 du skal vente paa min anden Tilkomst'"'. Saaledes Venter nu efter 

 Herrens Ord hin Cartaphilus, som paa Herrens Lidelses Tid var 

 omtrent tredive Aar gammel, og saa ofte han har naaet en Alder 

 af hundrede Aar, bliver han ligesom greben af en ulregelig Syg- 

 dom, og falder hen ligesom i en Exstase, men saa bliver han 

 igjen frisk og vender, idet han kommer igjen til Livet, tilbage 

 til den Alder, hvori han stod i det Aar, da Herren led, saa at 

 han med Sandhed kan sige med Psalmisten : Min Ungdom fornyes 

 lig 0nien. Men da efter Herrens Lidelse deu katholske Tro tog 

 til, blev den samme Cartaphilus dobt af Ananias, som dobte den 

 hellige Apostel Paulus, og blev kaldet Joseph. Men han ophol- 

 der sig hyppig i begge Armenier og i andre osterlandske Egne, 

 idet han lever iblandt Biskoper og andre Kirkens Praslater, 

 som en Mand af en hellig Vandel og Religiositet, af faa og 

 beteenksomme Ord, som han da kun svarer, naar han adsp0r- 



