Medens den evige Jode efter de to meddelte Beretninger i del 

 trettende Aarhundrede, som man kan betegne som Sagnets forste 

 Periode, ophulder sig i Orienten og Occidenten kun herer fortselle 

 om ham, optrfeder han fra Begyndelsen af det sextende Aarhun- 

 drede af indtil det tredie Aarti af det attende, hvilket Tidsrum man 

 kan kalde Sagnets anden Periode, i egen Person paa mangfoldige 

 Steder i Europa. Koniginhof i BQhmen, Hamburg, Danzig, Madrid, 

 Wien, Lilbeck, Tarnowitz i ..Oberschlesien," Reval, Krakau, Mo- 

 skau, Paris, Naumburg, Stade, Briissel, Leipzig, Miinchen, Aal- 

 borg og andre Byer i Jvlland, Tyrol og Sverig ere de'Stseder og 

 Lande, hvor man vil have seet ham. T England optraadte om- 

 kring 1700 en Eventyrer a la Grev Saint Germain, der udgav 

 sig for den evige Jode og vakte en overordentlig Sensation. Den 

 evige Jode kaldes i denne Tid snart Gregorius, snart Buttadseus, 

 snart Isak Laquedem, soart endelig Ahasver, et Navn, der er 

 blevet bans almindeiige. Nogle berette, at han selv bar fortalt 

 om sig, at han har vaeret en Skomager i Jerusalem (deraf den 

 for Scandinavien eiendommelige Betegnelse af ham som Jerusa- 

 lems Skomager) og har boet i Na3rheden af Stadens Port ; Andre 

 kalde ham en Garver; Eventyreren i England paastod, at han 

 havde vteret en af Synedriets Officerer. Hans Forbrydelse har 

 efter Nogle bestaaet deri, at han slog Christus, da denne med sit 



Mais saces, tu m'atenderas." 

 Et encor atent cil ensi, 



Phil Mouskes, Chronique rimee v. 25529 ss., T. II p. 491 s. Bruxelles 183 

 (Jeg citerer efter „Gr£Esse, Der Tannhauser und Ewige Jude, Anden Udg. 



