290 



rende til Breden 1 . Man slufctede fra Straffen tilbage til Breden. Dette 

 Traik kan derfor betragtes -som en Fuldendelse af Sagnet. At 

 den evige Jode ikke kan sidde, eller hverken kan staa eller sidde, 

 men bestandig maa vsere i Beveegelse, er en Outreren af hans 

 Omflakken paa Jorden, en Omflakken, der forovrigt i Sagnets 

 senere Skikkelse langt skarpere fremtraeder end i dets seldre. 

 Navnet Laquedem har man givet den evige J0de enten som 

 En, der tilherer 0sterlandet, en ©sterlsending, eller som En, der 

 feilharer Fortiden, Urtiden, som den ^ldgamle. 2 Navnet kan der- 

 for ikke hidr0ie fra Folket, men maa vsere dannet af en eller 

 anden Lserd eller Halvlserd. Navnet Isaak blev tilf0iet af denne 

 som det ferste bedste hyppigt forekommende og bekjendte jodiske 

 Navn. Den i Esthers Bog forekommende persiske Konges Navn, 

 Ahasver, fik den evige Jede vel som et fremmedt og sselsomt 

 klingende. Som et saadant svarede det ganske til den fra Orien- 

 ten komne, fremmede og saelsomme Mand. Andre Trsek, som f. 

 Ex., at den evige Jode har vferet en Skomager i Jerusalem eller 

 en Garver, lade sig derimod ikke forklare, og man maa heller 

 ikke S0ge at forklare dem. I ethvert Sagn gives der jo ved Siden 

 af de Traik, som den Idee, der ligger til Grund for det, har frem- 

 bragt, aldeles tilfeeldige og betjdningsl0se, som ere et Pro- 

 dukt af den frit og vilkaarligt raadende Phantasi, og om hvilke 

 man kun i Almindelighed kan sige, at de skylde den Bestraebelse 

 at individualisere og historisere sin Oprindelse. For0vrigt stemme 

 dog begge Hovedskikkelser af Sagnet veesentlig overeus, saa at 

 med Sagnet i den aeldre Skikkelse Sagnet overhovedet er forklaret. 



Idet jeg nu skrider til en kort Droftelse af Sagnet, skal jeg 

 henvende min Opmaerksomhed fornemmelig paa to Punkter: paa 



