291 



(lets Hjem og paa dets Tilblivelsesgrnnde, de Forudstet- 

 ninger, hvorpaa det er bygget, do Redder, hvoraf det 

 er fremvoxet, og S0ge at besvare de Sporgsmaal : Hvnr er 

 Sagnet opstaaet? og : Hvad har frembragt samme? Et 

 tredje Spergsmaal, hvad der er Sagnets Mening, er besvaret 

 med Svaret paa det andet Sporgsmaal. 



Mit Forseg at besvare de anforte Sporgsmaal maa jeg dog 

 endnu forudskikke et Par indledende Bemserkninger dels om den 

 Mand, der er den forste, hos hvem vi finde Sagnet, Ma tthreus Pa- 

 ris, og om hans Verk, dels om den Kant, hvorfra baade han og 

 Philip Mouskes have modtaget Sagnet, den armeniske Erkebiskop 

 og hans middelalderlige Landsmamd. 



Mattha?us Paris var Benedietiner - naermere Clnniacenser- 

 Munk i St. Albans-Kloster i England. Han indtraadte i dette Kloster 

 i Aaret 1217 og befandt sig altsaa i samme paa den Tid, den 

 armeniske Erkebiskop kom derhen og iblandt Andet ibrtalte Sag- 

 net om den evige Jode. Han var en Yndling af sin Konge, Hen- 

 rik den Tredje (1216 - 72), som meget fortroligen omgikkes ham, 

 og blev i Aaret 1248 sendt over til Norge for at reformere det 

 forfaldne Kloster paa Nidarholm. Her opholdt han sig en Stund 

 og vandt ogsaa Kong Haakon Haakonsons (1217-63) Yndest. 1 

 Hans „Histona major," et Verk, hvori han fortasller den engelske 

 Historie fra 1066, den normanniske Erobrings Aar, indtil 1259, 

 hans Dodsaar, er en af Middelalderens mest fremragende Kreni- 

 ker. Mathaeus Paris viser sig i samme paa den ene Side som en 

 meget sanddru og frimodig Mand han er en meget heftig Fiende 

 af Tiggermunkene og beretter nden Sky om de afskyelige Penge- 

 udpresninger, som hans Tids Paver, isair Innocens den Fjerde, 

 tillode sig, hvorfor ogsaa romerske Theologer, som Baronius og 

 Bellarmin, have paastaaet, at hans Verk var interpoleret — , paa 

 den anden Side fremtrseder dog hos ham en overordentlig stor 

 Overtro. 2 Den storste Del af hans Kronike, nemlig den, som 



