298 



do for hele Menneskeslagtens Synd. Den evige Jode har begaaet 

 den storst muligste Forbrydelse og bliver derfor straffet med den 

 storst muligste Straf i den anf0rte Retning. Han kan ikke d0, 

 men maa levende flakke omkring indtil Tidens Ende. — Men 

 af denne ideelle Rod alene havde dog vort Sagn ikke kunnet 

 fremvoxe. Der inaatte til den endnu komme en historisk. Denne 

 er det Indtryk, som det j0diske Folk uvilkaarlig havde gjort paa 

 det Samfund, der har frembragt Sagnet. Dette Sarnfund saaidet 

 j0diske Folk et Folk i sin Midte, som havde levet gjennem mange 

 Slagter og overlevet dem alle, et Folk, der ligesom ikke kunde 

 d0, og som adspredt vankede omkring imellem alle Jordens Folk, 

 og det vidste og var gjennemtrsengt af, at dette Folk havde paa- 

 draget sig denne magelese Skjabne ved at have forskudt Herren, 

 og det i det samme Moment, hvori han viste det og hele Men- 

 neskeslagten den storste Kjarlighed og burde have vseret Gjen- 

 stand for den dybeste Medlidenhed, forhaanet og mishandlet ham. 

 Dette Syn fremkaldte det Indtryk, som har affodt Sagnet om den 

 evige Jode, uden at dog dette Sagns Ophavsmand vidste Noget 

 ' om, at dette Indtryk var dets Rod, thi Sagnet om den evige Jode 

 er ligesaalidt som nogetsomhelst andet Sagn, en af bevidst Re- 

 flexion fremgaaet Allegori. Den evige J ode er det indivi- 

 dualiserede, sagn agtige Reflex af det alle Slagter over- 

 levende, overalt paaJorden omvankende jodiskeFolk, 

 og dette Folk er Sagnfigurens Virkelighed; det jodi- 

 ske Folk, dets Synd og dets Skjasbne, er, i en vis For- 

 stand, Sagnets historiske Kjerne; nogen anden historisk 

 Kjerne end denne, "nogen egentlig historisk Kjerne, som forun- 

 derlig nok Literarhistorikeren Grasse i sit ovenfor citerede lille 

 flittige Skrift om Sagnet er tilboielig til at antage, en saadan 

 Kjerne har det ikke. Man kunde indvende imod denne Forkla- 

 ring af Sagnets Oprindelse, at Forbryderen i det middelalderlige 

 Sagn snarere betegnes som en Hedning end som en Jode, og at 

 han kommer til Troen paa Christus og som en troende Christen 

 lever igjennem alle Slagter, medens dog det jodiske Folk ikke 

 troede og troer paa Christum, og Middelalderen ikke engang kan 



