309 



symbolsk Handling et ufrugtbart Figentrse, det aandeligt ufrugt- 

 bare jediske Folks Billede (Mattli. 21. 19. Marc. 11, 13 f . ; soil, 

 dog ogsaa Fortsellingen i Matth. 8, .28—32. Marc. 5, 1-13. Luc. 

 8. 26—34). ikke den, som ikkevar konimen for at domme. men 

 for at frelse Verden (Joh. 3, 17), ikke den. der paa sit Kors bad: 

 Fader forlad dem. tin de vide ikke, hvad de gjore, — men Sag- 

 nets Jesus er den middelalderlige Jesus, den strenge, alvorlige 

 Dommer, til hvem Synderen ikke urniddelbart, men kun gjennem 

 Midlere, Maria og Helgenerne, kan henvende sig, en uevangelisk 

 Fordunkling af det Nye Testamentes Jesus, af den virkelige Jesus. — 

 Hvad den omvendte Cartaphilus's Grundstemning angaar. saa 

 staar den i Sammenhseng med den middelalderlige og nyere Ka- 

 tholicismes uevangeliske Anskuelse, at den Christne aldrig skal va>re 

 vis paa, at han staar i Naade hos Gud (s. Concil. Trid. Sess-. 6 

 c, 9ogl2 og Can. 13-16). At Cartaphilus's Straf ikke ophorer 

 med hans Omvendelse, er en upaaklagelig Omstfendighed, thi 

 efter Skriften (jeg vil kun minde om Kong Davids Exempel), og 

 Erfaringen ophsever Syndsforladelsen ikke Synderens timelige 

 Straf. Ligesaalidt vilde vi kunne tale om et uevangelisk Tra?k. 

 dersom Cartaphilus i Sagnet kun af og til blev greben af Frygt 

 for Christi Gjenkomst, thi det er en christelig Erfaring og en 

 psychologisk fuldkommen rigtig Kjendsgjerning, at den. som var 

 dybt falden, ogsaa efterat han har faaet Forladelse for sine Syn- 

 der, ofte bliver greben af Angst over den for lamge siden tilgivne 

 Synd, idet ligesom hans gamle Saar bryde op igjen. og at han 

 da paany maa tilegne sig Syndsforladelsen. Men Cartaphilus 

 lever i en bestandig Frygt for Christi Gjenkomst; denne Frygt 

 er hans Sjsels Grundstemning gjennem hele hans uendelig lange 

 Liv. Dette er fra evangelisk Standpunkt uforeneligt med, at ban 

 er bleven troende paa Christum, og maa gaa tilbage til den an- 

 forte katholske Anskuelse. 



