91 



Nyere Forskere have frakjendt Begyndelsen af Ynglingesaga 

 alt historisk Vicrd, og i Indvandringen ikke villet see andet end 

 en laerd Fabel, saameget mere som Fortalen til den yngre Edda 

 leder Odins Aimer gjeimem de trojanske Helte lige op til Noah. 

 Som fabelagtig Guddom har man villet lade Odin gjadde saame- 

 get som han formaaede, men ikke holdt det Umagen veerd, der- 

 ved at efterspore en historisk Personlighed. Heri er man dog 

 i Modsigelse med Gndesagaen selv, i hvilken Odin utvivlsomt 

 paa een Gang er en guddommelig Helt og en Prophet blandt 

 Folkene, en Mening, som hverken fra andre Sider mangier Bc- 

 krseftelse, og heller ikke i Tnglingasaga alene er forbnnden med 

 Erklaeringen om bans osterlandske Oprindelse 1 . Herefter an- 

 forer G. en Raekke af Beviser paa, at adskillige Forfattere for 

 Snorres Tid omtale Odin og Aser som historiske Personer. 



Heraf sees, at den historiske Opfatning af Snorres Beretning 

 om Aserne, som i forrige Aarh. var almindelig, i vore Dage le- 



Jeg har troet at burde'forudskikke disse Bema;rkningor. fordi 

 min f0lgende Afhandling stotter sig til den Forudsfetning, at vore 

 hedenske Forfsedre troede paa Odin, som var kommet fra 0sten 

 og var dertil vendt tilbage, — en Tro, som vel ikke er afhsengig 

 af den historiske Opfattelse af Beretningen om Aserne. men som 

 dog staar i saadan Forbindelse dermed, at den derved vinder i 

 Sandsynlighed. 



nemlig ved en Fortolkning af Ynglinga-Sagas 15de Kapitel at 

 paavise, at ethvert Trask deraf kan indeholde Sandhed. 

 Kapitlet lyder saaledes : 



„Svegder tog Riget efter sin Fader,' og han gjorde det 

 strsenge Lefte, at opsoge Godheim og Odin den Gamle. Han foer 

 med tolv Maud viden om i Verden og kom til Tyrkland og det 

 store Svitbjod, hvor han fandt mange af sine Framder. Paa 



