99 



Det heder fremdeles hos Snorro : „Om Qvelden efter Solfald, 

 da Svegder gik fra Drikkebordet til Soveburet, kastede ban et 

 0ie til Stenen og saae, at en Dverg sad under Stenen" 



Her komme vi til en Scene, som vel seer mythisk ud, men 

 dog lettelig lader sig forklare som bistorisk. Tamke vi os nemlig 

 en at' de nys omtalte, som en eneste heel Steen udseende, Monu- 

 menter med en i Foden anbragt Niche, og deri et lidet Billede 

 af den siddende Buddha, - den Stilling, hvori han hyppigst af- 

 bildes, — kan man neppe taenke sig en Situation mere skikket 

 til, i den berusede Konges Phantasie, saa opfyldt som den for 

 maa have vseret af Forestillinger om Trolde og Dverge, at frem- 

 byde Billedet af en Dverg, som sad under Stenen. 



Nu kommer den sidste Scene, den skildres saaledes : 

 „Svegder og bans Maend vare meget drukne og rendte mod 

 Stenen. Dvergen stod i Doren, kaldte paa Svegder og bad ham 

 gauge hid, om han vilde hitte Odin. Svegder lob ind i Stenen, 

 som strax lukkedes til efter ham, og Svegder kom ikke tilbage « 

 Her have vi en Sceneforandring. Dvergen sidder ikke lin- 

 ger under Stenen, men han staaer i Doren. Ved Udtrykket Dor 

 mindes man om, at Stupa'erne undertiden ved sin Fod have smaae 

 Kammere opforte saaledes, at de see ud som Indgange til Monu- 

 mentet. Endnu den Dag i Dag staaer et saadant Monument (kal- 

 det Rankot Dagoba eller Reliqviegjemmet med Guld parasol) blandt 

 Ruinerne af Pollanarua, der fra 8de til 13de Aarh. var Ceylons 

 Hovedstad. Det bar ved sjn Fod otte smaae Kammere, ethvert 

 12 Fod i Qvadrat med et lidet Alter og et forgyldt Idol. 1 



Et saadant Monument kan man antage at den i Sagaen om- 

 talte Steen har vaBret ; altsaa med et lidet Kammer, i hvis Dor en 



