11!) 



Overgang, denne* Hegelianismens nedvendige Sainmenhseng med 

 den seldre Schellingiauisme, som dens Fuldendelse, hvorved jeg 

 tillige besvarer en Indvending, der kunde gjores mod denne min 

 Deduction. Der kunde nemlig indvendes fra den fonnelle Logiks 

 Standpunkt, at denne Deduction er en petitio principii, at det, 

 som skulde bevises, netop forudsrettes, nemlig, den logiske Me- 

 thodes absolute Gyldighed og bevisende Kraft, bvilken naturligvis 

 i sin Grund beror derpaa, at det Fornuftige er Tilveerelsens egent- 

 lige Gehalt. Men dette, at den bele Pbilosopbie saaledes i sin 

 Grund er Logik, netop det er det, Schelling benegter, hans Prin- 

 ciper er ikke, hvad han netop dadler bos Hegel, „blotte Ideer," 

 men ideelle eller maaske rettere ideelt-reelle Magter (igouafai, x.al 

 Suvajxsi?), det gjselder saaledes ikke om dem, som om de Hegelske 

 Ideer, at den logiske Udvikling og Deduction er deres eget inder- 

 ste Liv og deres oprindeligste Existensform, og bin Logikens Gyl- 

 digbed maa derfor bevises. Det kunde vistnok paa en Maade 

 vsere tilstrsekkeligt, at jeg paaberaabte mig det, at denne Aner- 

 kjendelse af det absolut Fornuftiges objective Sandhed er en nod- 

 vendig Forudssetning ikke alene for al pbilosophisk Tsenkning og 

 Diskussion, men for al Tsenkning og Diskussion overhoved og at 

 alle Beviser, saaledes ogsaa Scbellings egne, dog i sidste Instans 

 laaner sin Beviskraft fra den. Jeg skal imidlertid ikke lade det 

 vsere nok hermed, men endnu deducere den logiske, dialektiske 

 Methode af det Schellingske Systems egne Principer ; thi her paa 

 det Logiskes eget Feldt maa dog vel dets Gyldigbed og bevisende 

 Kraft anerkjendes. Saa meget mere vil denne Deduction her 

 vsere paa sit rette Sted, som den tillige fra en anden Side nser- 

 mere vil belyse Overgangen fra Schelling til Hegel. Medens i 

 det Foregaaende Hegelianismen er deduceret af Schellingianismen 

 saa at sige efter dens materielle Gehalt, vil den her blive det 

 efter sin formelle Methode; medens altsaa den forste Deduction 

 var en Deduction af dens Realprincip, vil den anden blive en 

 Deduction af dens Formalprincip. Kun er det at bem;erke, at 

 disse Principer egentlig paa dette Standpunkt falde sammen, og at 

 de derfor heller ikke i Deductionen fuldsUendig kunne distingveres- 



