121 



gjor den selv til Gjenstand. Denne Handling er altsaa, som Schel- 

 ling ogsaa oftere selv kalder den, Jegets Reflexion paa sig selv, 

 og derved dets Selvbegrsensning, dets Selvbestemmelse. Ved 

 denne Reflexion produceres Tingene, men den er ubevidst, fordi 

 den ideelle Virksomhed er indviklet i Productionen, fordi den ikke 

 paa engang reflekterer og reflekterer sig selv, som reflekterende ; 

 med Bevidsthed og frit efterlignet er det den philosophiske Me- 

 thode eller Construction. Vi ser altsaa for det F0rste, som alle- 

 rede for bemserket, at alle Ting kun ere for Jeget, forsaavidt det 

 producerer dem, nemlig for sig, altsaa tanker dein, dernsest at 

 den ideelle Virksomhed er det Fremaddrivende, det Bevaegende, 

 og at dens Handling er Reflexion. Det, der driver fremad er 

 egentlig den Selvmodsigelse der ligger i enhver bestemt, begrsen- 

 set Produktion, fordi nemlig den deri indviklede og begrsensede 

 ideelle Virksomhed efter sin Natur er ubegrsenselig; det, derleser 

 denne Selvmodsigelse og hvorved man altsaa virkelig skrider 

 fremad, nemlig til ny Produktion, er Reflexionen, med andre Ord : 

 det Efterfolgende er stedse Produktet af en dybere Reflexion over 

 det Foregaaende, det er dettes Sandhed, hvortil man drives fremad 

 af den Usandhed, den Selvmodsigelse, der viser sig i det Fore- 

 gaaende. Men dette er netop den Hegelske Dialektik. 



Der kunde imidlertid indvendes, at den Hegelske Dialektik 

 blot haenger sammen med Schellings Fremstilling i „System des 

 transse. Idealismus," hvor han netop efter sin egen Forklaring 

 fremstiller blot den ene Side af sit System, nemlig den ideale Side 

 deraf. Jeg skal her ikke videre opholde mig ved, at dette Skrift 

 dog ikke saameget kan siges at fremstille den ene Side af Syste- 

 met, som snarere dets Udgangspunkt, Systemet i dets subjects 

 ideale, Fichteske Skikkelse, der dog, ved den samtidige, parallele 

 Fremstilling af Naturphilosophien, af Schelling selv er nedsat til 

 en Side. Jeg vil som sagt ikke opholde mig derved, men der- 

 imod soge at paavise, at man kommer til det samme Resultat 

 ved at betragte de senere Fremstillinger af det saakaldte Identi- 

 tetssystem, der netop bar en mer naturphilosophisk Holdning. 

 Der gaaes her, f. Ex. i „Zeitschrift fur specul. Physik II, 2" ud fra 



