123 



er den ideale Factor, gjor sig gjseldende deri. Som Heyder i 

 sin Artikel om Schelling i Herzogstheologiske Encyelopadie ud- 

 fterligen har paavist, fremtreeder netop det Samme i enhver sam- 

 menhasngende Fremstilling af hans System, idet i hans „System 

 des transscend. Idealismus," ikke mindre end i hans Naturphilo- 

 sophie de ideale Potentser blive det Maal, hvortil den hele Con- 

 struction streeber hen, det Hoieste, hvori Principet, det Absolute 

 aabenbarer sig i sin sterste Sandhed, uagtet man efter de nys 

 citerede Formler skulde vente, at den ideale Verden havde sit 

 Maal i Naturen, ligesom denne har det i hin. Dette kunde vist- 

 nok ogsaa synes, at vaere Tilfselde, forsaavidt som Kunsten, der 

 ssettes som. det Hoieste, kan kaldes en ny Natur, og det Hele 

 kunde synes at blive en ren Cirkel uden absolut Maal, men Kun- 

 sten er netop en ny Natur, ikke identisk med den egentlige, og 

 tilherer ogsaa efter Schellings egen Anordning f. Ex. efter Sche- 

 maet i de citerede Aphorismer (§ 214 A) fuldstseudig den ideale 

 Reekke. Det Ideale bliver altsaa, som sagt det Heles Maal, det, 

 hvori det Absolute aabenbarer sig i sin h0ieste Sandhed; men 

 Dette maa jo bero derpaa, at dette Absolute i sin Grund, sit Vee- 

 sen, er idealt, at Realiteten er Idealitetens Existens- eller Aaben- 

 baringsform og ikke omvendt. som Nyschellingianismen vil, med 

 andre Ord, at Verden er den evige Fornuft, der realiserer sig 

 selv, for saa igjen at idealisere Realiteten, ikke omvendt Materien 

 der idealiserer sig, for saa igjen at materialisere Idealiteten. 



I de samme Aphorismer giver han desuden Fremstillingen 

 endnu en anden Form, hvorved det Samme viser sig endnu tyde- 

 ligere, en Form, der naermer sig mer til den i „Darstellung mei- 

 nes Systems etc." i „Zeitschrift etc." og hvormed ogsaa den i .Sy- 

 stem der gesammten Philosophie insbesondere der Naturphiloso- 

 phie" vsesentlig stemmer overens. 



Nemlig det Absolute er Tdentiteten af det Affirmative og det 

 Affirmerede d. e. Begreb og Sag, Idealt og Realt, cf. § 58 og i Til- 

 slutning til denne Formel fremstilles i § 190 og 191 Trinfelgen i 

 Tilvserelsen som en Rrekke af Potenser, nemlig Uendeligheden 

 (eller Materien 184 f.) Guds absolute Position eller Affirmation 



