151 



udaf sin egen Hjerne; man indseer nu, at det fremfor Alt gjsel- 

 der Kjendsgjerninger, som en noiagtig Ingttngelse raaa til- 

 egne sig og hvori vi alene have Sikkerhed for, at dot or Virke- 

 ligheden og ikke et Phantasie-Foster, hvormed vi sysselssette vor 

 Tanke. Erfaring og Induction er den eneste sikkre videnskabe- 

 lige Methode. 



Lader os strax tilstaae, at virkelig Meget synes at tale for 

 denne Synsmaade, og at den, selv om den tilsidst skulde befindes 

 eensidig, alligevel udentvivl har sin vigtige Mission i Videnska- 

 bens historiske Udvikling. Men en liden Betamkelighed vil strax 

 reise sig deraf, at det paa denne Maade ikke bliver saa let at 

 sige, hvad Philosophic er eller hvortH den skal tjene, forsaavidt 

 den dog skulde adskille sig fra den empiriske Forskning, der 

 igrunden forudssettes som eneberettiget. Kan det ikke let see 

 ud som et Overgreb fra den sidstes Side? Og om man heri 

 laenge nok, som ovenfor berort, kan see en Nemesis og saaledes 

 en historisk Retfrerdighed, saa er der dog fra den videnskabelige 

 Sandheds Standpunct liden Tilfredsstillelse i at saatte den ene Een- 

 sidighed i Stedet for den anden. 



I ethvert Tilfselde vil man neppe undgaae Sporgsmaalet om 

 det rette Forhold mellem Philosophien og den empiriske Natur- 

 videnskab. Besvarelsen falde nu ud, hvordan den vil: skal man 

 fastholde Tanken om en Arbeidets Deling, saa maae begge Vi- 

 denskaber anvises hver sin bestemt begrsendsede Sphaare; skal 

 maaskee Philosophien ganske gaae op i den empiriske Naturvi- 

 denskab eller afloses af denne, saa man otisaa denne Overgang 

 skarpt betegnes og begrundes, saa at Sagen kan komme paa det 

 Rene. En videnskabelig Undersogelse af dette Forhold synes 

 saaledes fra begge Sider n0dvendigt at maatte kreeves og at lig<re 

 i begge Parters Interesse. 



Nu kunde man vistnok et 0ieblik sporge, hvo der da med 

 Foie skal foretage denne Undersogelse, Philosophen eller Natur- 

 forskeren. Begge kunde lettelig synes incompetente, da enhver 

 kun kan antages at have tilstrsekkeligt Kjendskab til den Side, 

 til hvilken han selv horer. Navnlig vil Naturforskeren. der sterkt 



