174 



steendighed, at, som ovenneevnt, i Nordeuropa ikke sjelden findes 

 Ringe af saadan Form, ja tildeels endog af samme Dimensioner. 

 At de skulle have tjent som Smykker for Arme, Fodder eller 

 Hoved, som Nogle have gjettet paa, er usandsynligt; den ovale 

 Form er tilstrsekkeligt Beviis mod Antagelsen af saadan Mening. 



Haandleddet, saa. ere de deels for store til saadant Brug, og deels 

 vilde de udvidede Ender have voldet et ubehageligt Tryk. Hel- 

 ler ikke har man saavidt vides, nogensteds fundet to i V?egt og 

 Form saa lige, at de kunde ansees for et Par. Imod den An- 

 skuelse, at de skulle have vajret brugte som Smykker, gjor Wil- 

 son ogsaa den velgrundede Indvending, at de fleste ere saa tykke 



Spor dereftervare synlige. „These rings, siger han, are generally 

 much too massive and rigid to admit of their being un- 

 bent for the purpose of clasping on the arm, without injuring 

 their form and leaving marks of such a process." 1. c. p. 311. 



Om man skulde finde en saadan Ring om en Beenpibe, an- 

 tager jeg snarere, at det har vseret Armbenet af en Gode, som 

 har vteret begraven med Ringen anbragt, som det var bans Pligt 

 at bare den ved alle offentlige Sammenkomster,i end at den skulde 

 have tjent som Prydelse. Spor til Brug af saadanne Ringe fore- 

 komme derhos ogsaa i sydligere europa;iske Lande. Lelevel har 

 i et af sine Vaerker leveret Afbildninger af to gamle galliske Myo- 

 ter, paa hvis ene Side sees en Maud, som 1 den ene Haand hoi- 



