191 



gere, omsider synke til Jordens Overflade, og tjene til at erstatte 

 den ved de varmblodige Dyrs Aandedreet fortaerede Suurstofgas. 

 Men er Vandstofgasen forst steget til Atmosphrerens yderste 

 Gra3ndse, kan den formedelst sin Lethed ikke vende tilbage til 

 Jordens Overflade. F0lgen heraf vilde vsere, at det Nedslag af 

 Regn, Snee og Hagel, som aarlig kommer fra Atmosphreren. ikke 

 fuldstsendigt erstatter den ved Solvarmen frembragte Uddampning, 

 og at fetlgelig Vandmamgden paa Jorden aarlig maa, urn end nok 

 saa lidet, forraindskes, og at Havfladeu maa synke. 



Hvor hojt denne Atmosphserens yderste Grsendse er over 

 Havfladen, og om den har nogen saadan bestemt Greendse. lader 

 sig ikke med Sikkerhed afgjore. Luftpartiklernes Teethed og fol- 

 gelig Expansionskraft aftager med Afstanden fra Jorden, saasom 

 de lavere Lag baere Vssgten af alle de overliggende. Greendsen 

 skulde vaere der, hvor Jordklodens Tiltraskning paa Partiklen var 

 ligesaa stor som Partiklens Expansionskraft. Loven for Jordens 

 Tiltraakningskraft i forskjellige Afstande fra dens Middelpunkt er 

 bekjendt; men Luftpartiklernes Expansionskraft er afheengig af 

 deres Temperatur, og Loven for Temperaturens Aftagelse i bety- 

 delige Afstande fra Havets Overflade er ubekjendt. AfStorrelsen 

 af HorizDntalrei'raetioiien. saavelsom af Solens Dybde under Hori- 

 zonten, naar det sidsle Spoer af Aftenreden forsvinder, har man 

 fundet, at Atmosphserens H0jde maa veere mindst 10 geographiske 

 Mile. I alt Fald vilde under den ovennsevnte Forudseetning om 

 Vanddampenes muelige Oplosning i de tvende luftformige Bestand- 

 dele ved Solstraalernes Paavirkning, Atrnospheerens yderste Lag 

 bestaae af en bestandigt, om end langsomt, voxende Region af 

 Vandstofgas. 



Det uendelige ubegra3ndsede Verdensrum kan efter nyere 

 Anskuelser og Erfaringer ikke veere et absolut Vacuum. Den 

 saakaldte Enckeske Komets Omlobstid af omtrent 3^ Aar bliver 

 for hvert Omlob omtrent ^ Dag kortere, hvilket Encke forklarer 

 af Slodstanden af et yderst fiint Medium i Verdensrummet, som 

 formindsker dens Tangentialhastighed, hvorved den drages neer- 

 mere til Solen, og dens Omlebstid forkortes. At dette Medium 



