223 



ikke udtrykkeiigt, at Liget blev baaret ud ad Bagsiden, men det 

 synes at fremgaae af Sammenhaengen. 1 I al Fald sees, at Vaa- 

 ningens Nedrivelse skeede bagfra, ligesom Gjennembrudet gjen- 

 nem Vaeggen bag Thorolfs Ryg. 



Angaaende Aarsagen til Udbaeringen af Thorolfs Lig gjennem 

 et Hul.i Vaeggen, er man i det Mindste indtil Videre overladt til 

 Gi ningei Det er mig ikke bekjendt, at Horoskopsstillen eller 

 lignende astrologiske Beregninger omtales i vore gamle Sagaer. 



Ovennaevnte Thorolf blev hoilagt i Porsardal; men fra den 

 Tid af, siger Sagaskriveren, blev det efter Solens Nedgang meget 

 farligt at faerdes der i Dalen ; en Faarehyrde fandtes dod om 

 Morgenen, Faarene vare deels dode, deels flygtede tilijelds ; Fugle, 

 som havde sat sig paa Thorolfs Hoi, fandtes dode o. s. v. For- 

 frerdelsen for Gjengangeren var saa stor, at Sonnen Arnkel naeste 

 Foraar besluttede at fore Liget bort fra Dalen. Med fjorten Msend 

 drog han uu hen til Thorolfs Gravhoi, tog Liget ud og lagde det 

 paa en med to staerke Oxer forespasndt Slasde og kjorte det op 

 igjennem Dalen i den Hensigt at bringe det til Vadilshofde. Men 

 da man var kommen op imod Enden af Dalen, bleve Oxerne ra- 

 sende (33rdoz), slede sig lose og lobe ned mod Seen, hvordeom- 

 kom. Men Thorolf var da saa tung, at de ikke kunde bringe 

 ham nogensteds hen, 2 hvorfor de begravede ham paa en liden 

 Hoide, som var lige ved dem. Laenge derefter hortes mange Kla- 

 ger over, at Thorolf som Gjenganger voldede stor Skade og For- 

 traBd. Dette foranledigede, at mange Majnd droge hen til bans 

 Gravsted. og opgravede Liget, som ikke var raadnet; men da var 

 det atter saa tungt, at de ikke formaaede at flytte det, 3 forend de 

 toge Stasnger til Hjaslp ; da tik de det vajltet ned til Stranden, hvor 

 de braendte det. 



