ALGF AMIL JEN ZYGNEMACEJ). 



5 



ligen antingen i cellens axel eller uti dess periferi. I forra fallet bildar 

 klorofyllraassan , sasom hos slagtet Zygnema, tvenne pa lika afstand fran 

 cellens medelpunkt belagna, stjernformiga bollar eller ock sasom hos Mou- 

 geotia (de Bary) och Mesoearpeserna ett enda eller flera uti en rad belagna, 

 bandlika plattor, hvilka ligga uti cellens langsta diameter och synes folj- 

 aktligen fran en sida sasom ett band ocli fran en annan sasom en linea. 

 Ligga klorofyllmassorna uti cellens periferi, sasom hos slagtena Spirogyra 

 och Sirogonium, bilda de ett enda eller flera spiralvridna band. Dessa olik- 

 heter i klorofyllens fordelning aro hogst karakteristiska for de olika slag- 

 tena och upptrada redan i de celler, som utbildas vid sporernas groning. 

 Pringsheim J ) fann att da sporen till en Spirogyra, hvars utbildade celler 

 innesluta flera spiralvridna band, gror, ar klorofyllmassan forst likformigt 

 utbredd, men brister sedermera till flera i borjan mindre regelbundna spiral- 

 band. Klorofyllbanden uti Spirogyracellerna aro oftast vridna fran hoger till 

 venster, endast sallan raka. Klorofyllmassans farg varierar dels hos olika 

 arter dels hos samraa tradar efter alder och andra omstandigheter fran gul- 

 gron till smaragdgron. Hos Spirogyra aro bandens kanter ofta prydligt 

 tandade. Ofta ega klorofyllbanden i midten en morkare linea af fortatad 

 substans samt dessutom en rad af mer eller mindre talrika linsformiga kar- 

 nor, som tidigt blifvit observerade och flera ganger undersokta 2 ). Dessa 

 organer amyhimkarnorna (de Bary) eller klorofyllblasorna (Nsegeli) traffas 

 forofrigt icke endast hos Zygnemacererna, ntan hos de fiesta klorofyllfo- 

 rande alger. De aro runda eller linsformiga kroppar, som till en borjan 

 besta af en homogen, af klorofyll fargad slem- eller proteinmassa. Under till- 

 vaxten aflagrar sig starkelse uti deras inre i form af ett ihaligt lager, om- 

 gifvet af klorofyll och inneslutande protein. Detta starkelselager ar antin- 

 gen homogent eller sammansatt af smarre korn. Stundom ser man det sub- 

 stitueradt af nagra storre starkelsekorn. Klorofyllbanden, hvilka uti friskt 

 vegeterande celler aro homogena, upptaga med tiden starkelse och fett och 

 deras konturer blifva i foljd deraf obestamda. Det ar likval icke alltid som 

 de sterila cellernas klorofyllmassor ega den form, hvilken jag forut beskrif- 

 vit, ty under vissa stadier af vaxtens lif ofverfyllas cellernas inre af star- 

 kelse och klorofyll samt ofverga till ett slags hvilande tillstand. I synner- 

 het ar det hos slagtet Zygnema, som man ofta firmer ett dylikt forhallande. 

 Cellernas innehall af starkelse och plasma okas och dertill komma talrika 



') Flora 1852 p. 475. 



2 ) SLegeli Einz. Alg. p. 11 (1849) Al. Braun Verj. p. 211 (1851), de Bary 

 Conj. p. 2. 



