10 



P. TH. CLE VE, 



utveckling har blifvit ofta och utforligt beskrifven l ). Hos Spirogyra, Siro- 

 gonium och Zygnema sker groningen pa enahanda satt, nemligen derigenom 

 att sporens innersta membran uttanjer sig, hvarigenom de yttre spormem- 

 branerna brista genora en langsgaende spricka i tvenne halfter, paminnande 

 om kotyledonerna hos de dikotyledona vaxterna (Vaucher). Den unga 

 grodden delas genom en skiljevagg i tva celler, af hvilka den nedre, rot- 

 cellen, icke vidare utbildas och den ofre delas genom upprepad tudelning. 

 Hos Craterospermum brister den yttre sporbetackningen ringformigt och en 

 del deraf upplyftes sasom ett lock af den tillvaxande grodden, som bildar 

 en tubformig cell till en borjan med ett klorofyllband , som sedan delar sig 

 pa tvaren i fyra delar. Omkring hvart och ett band bildas fran cellvaggen 

 ett ringformigt veck, som utvecklas till en skiljevagg. Saledes delas den 

 forsta cellen i fem dotterceller, af hvilka de tre inre ega hvardera tvenne 

 band och de begge yttre ett. Rotcellen utbildas icke vidare , men de andra 

 cellerna delas genom tu- eller tredelning. Hos Mesocarpus-arterna utveck- 

 las ur sporen likaledes den inre cellmembranen till en tub. som ofta ut- 

 vaxer i tvenne riktningar. Den forsta cellen delas genom en eller fyra 

 skiljevaggar i 2 — 5 dotterceller. Staurospermum-sporens utveckling har ny- 

 ligen blifvit undersokt af WlTTROCK. Den yttre sporbetackningen brister 

 genom en springa och den inre spormembranen forlanges till en tub, inne- 

 hallande ett klorofyllband, hvilket delas i trenne delar. I mellanrummen 

 mellan klorofyllbandets delar afvensom straxt nedanfore bandet uppsta fran 

 cellmembranen ringformiga veck, som utvaxta bilda skiljeviiggarne. Den 

 nedersta cellen, rotcellen, utbildas icke vidare och innehaller icke klorofyll. 

 De ofriga fyra cellerna delas genom upprepad tudelning. Utvecklingen af 

 sporerna hos Plagiospermum , Zygogonium och Sphserospermum ar annu 

 icke bekant. 



Aldre uppgifter om sporernas utveckling, hvilka afvika fran hvad 

 ofvan blifvit anfordt, finnas af Agardh 2 ) och Thwaites 3 ). Agardh upp- 

 gifver sig hafva observerat att inom sporen bildar sig en talrik mangd 

 snabbrorliga "sporules". Denna iakttagelse har aldrig blifvit bekraftad och 

 troligt ar att dessa "sporules" voro nagra parasitorganismer. Thwaites 



') Vaucher Conf. d'eau douce (1803) p. 47 och t. 6 f. 4. Meyen Neues Sy- 

 stem der Pfl.-phys. Ill p. 424. Cohn Nov. Act. C. L. C. Vol. 24 p. 238. Pringsheim 

 Flora 1852 p. 465. De Bary Conj. p. 13, 15, 16, 22. Wichura Bericht der Schles. 

 Ges. f. v. C. 1855 (enl. de Bary) Wittrock Algol. Stud. p. 13 (Upsala 1867). 



2 ) Ann. des Sc. Nat. II Ser. T. 6, p. 197, 1836. 



s ) Enligt meddelande af Montagne i Duchartre Revue Botanique 1845 — 1846 



p. 469. 



