29 



Y. Xanthidium (Ehrenb.) Ralfs. 



Subgen. A, Enxantliidium nov. subgen. 



Massa chlorophyllacea lateralis, e laminis parietalibiis formata. 



1. X. cristatum Bréb. 



Lat. circ. 46,8 



O. Kung Oskars bamn. 



Endast en söndertrykt individ observerades. 



Subgen. B. Centrenteriiim nov. Subgen. 



Massa cbloropbyllacea centralis. 



* 2. X. groenlandicum nov. sp. Tab. II, fig. 37. 



X. tam longum quam latum vel paullo latins, sinu 

 lineari extremo ampliato profunde constrictum; semicellulai 

 6- (fere 8-) gonae, dorso recto, ventre subreniformi, mem- 

 brana piinctulata in centro incrassato verruca brevi lineari 

 (apice truncato leviter inciso), ambitu verrucis 6 similibus 

 ornata, verrucis inferioribus paullo longioribus quam verr. 

 superioribus ; a latere visae circulares in apice et in medio 

 utrimque verrucis singulis instructse; a vertice visse ellip- 

 iicsi in medio utrimque membrana incrassata verrucisque 

 singulis, utroque polo verrucis singulis et inter eas verr. 

 4 in diametro longitudinali impositis ornat?e. Crassitudo 

 fere dimidium diametri transversalis ccIIuLt. Massa chlo- 

 ropliyllacea centralis. 



Long. 54—55 // ; lat. 58,8—60 u; lat. istbmi 15,6 — 18 // ; 



crass. 31,2 

 N. Maligiak, Sakkok. 



Genom clilorofjllets läge skiljer sig denna art från 

 nästan alla öfriga arter inom släktet. {X. acanthojjJioriim 

 NoBDST. har äfven centralt chlorofyll). Då clilorophyllets 

 läge i lialfcellen antagits som hufvudkaraktär vid upp- 

 ställandet af underafdelningar inom de närstående släktena 

 Cosmarhim och Staurastrinn, så torde intet skäl fmnas, 

 att ej tillämpa samma förfaringssätt äfven på släktet 



