130 



ligaste insamlingsställena på Grönland. Då hela denna sträcka 

 blir noggrannt undersökt, får man där ett synnerligen godt 

 tillfälle att studera de förändringar algåoran undergår, ju mer 

 den närmar sig polen, ett studium, som vinner specielt in- 

 tresse därför, att Grönland från c. 60° n. br., altså från syd- 

 ligaste Finnlands breddgrad, bildar ett enda långt upp mot 

 polen sig sträckande land, under det att norr om Europa ocea- 

 nen utbreder sig mellan Skandinavien och Spetsbärgen. Medan 

 altså de arter, hvilka under nu rådande fördelning af land och 

 vatten rnöjligen anländt till Spetsbärgen, haft att passera ett 

 vidsträckt världshaf, hafva desmidieerna på Grönland däremot 

 kunnat begagna sig af en oafbruten landförbindelse såsom för- 

 medlare af utbredningen i syd-nordlig riktning. 



Öst- och Syd-Grönland äro tyvärr ännu ganska litet under- 

 sökta. Från dessa delar känner man sammanräknadt endast 

 92 arter. Emellertid äro dessa tillräckligt många till att gifva 

 en ungefärlig bild af floran äfven i detta område och vid jäm- 

 förelse med det nordliga Grönlands desmidieer låta de hufvud- 

 sakliga olikheterna framträda mellan den nordliga och sydliga 

 floran äfven i detta land. 



Det visar sig nämligen för det första, att de sydliga de- 

 larne bebos af ett antal släkten och arter, hvilka icke an- 

 träffats norr om Holsteinborg och hvilka just utmärka Skandi- 

 naviens floror i motsats till Novaja Semljas och Spetsbärgens. 

 Sådana äro : 



Gymnozyga hambusina (Bréb.) Jacobs. 

 Tetmemorus granulatus (Bréb.) Kalfs 

 Euastrmn gemmatuni Bréb. 

 » pectinatum Bréb. 

 » verrucosum Ehrb. 

 Xanthidiurn cristatiim Bréb. 

 Micrasterias americana (Ehrb.) Ralfs 

 » conferta Lund. 



» decemdentata NÄG. 



Förekomsten af dessa arter bevisar, att förhållandena i det 

 sydliga Grönland äro ganska gynsamma för Sydskandinavien& 

 desmidieer, och gör det troligt, att man där framdeles skall 

 finna många skandinaviska former, som ej tränga upp till Grön- 

 lands nordligare breddgrader. Då man dessutom kan emotse, 

 att i södra delen af landet de flesta, måhända alla sydskandi- 

 naviska arter skola påträffas, hvilka nu ej äro kända därifrån^ 



