132 



Closterium följande serie: Luleå Lappmark 9*9, Nordliga Grön- 

 land 7*9 och Spetsbärgen 3*4. 



Från Nordväst-Grönland och Kap York känner man 23 

 species. Af dem äro Cosmarium pseudarctoum Nordst. och 

 C. sphalerostichiim Nordst. samt Staurastrum margaritaceum a 

 ej ännu anförda för det öfriga Grönland. Alla tre finnas i 

 Skandinavien, hvarest af Nordväst-Grönlands arter endast Cos- 

 marium arctoum /? trigonum Nordst. och Staurastrum megalo- 

 notum Nordst. saknas. Båda dessa äro högnordiska former. 

 Med undantag af Cosmarium pseudarctoum Nordst., C. sphale- 

 rostichum Nordst., Staurastrum insigne Lund. och aS. scahrum 

 Bréb. förekomma samtliga arter på Novaja Semlja eller Spets- 

 bärgen. Då således floran vid Kap York består af idel euro- 

 peiska former, störes ej dess grönländska prägel genom till- 

 komsten af något amerikanskt element. Dess flesta arter an- 

 träffas i gamla världen antingen uteslutande i de högnordiska 

 trakterna eller äga åtminstone därstädes en vidsträkt utbredning. 



Samma spörsmål, som tagit växtgeografernas uppmärksam- 

 het i anspråk vid deras undersökningar öfver den grönländska 

 florans härstamning, möta dem äfven vid studiet af Spetsbärgens 

 fytogeografi. Då A. G. Malmgren ^) 1862 utgaf sin »Ofversigt 

 af Spetsbergens Fanerogam-Flora», anförde han såsom resultat 

 af sina undersökningar bland annat : »Genom största antal gemen- 

 samma arter ansluter sig Spetsbergens vegetation närmast till 

 Grönlands», samt vidare: »Floran på Spetsbergens norra kust 

 under 80° n. br. skiljer sig tydligt från den på vestkusten och 

 ansluter sig till länderna kring Lankaster sund, Barrow strait 

 och Melville sund under och ofvan 74° n. Lat. genom nästan 

 lika antal fanerogama arter, samma vegetationens intensitet 

 och omkring 70 procent gemensamma arter». Under det fjärde- 

 dels sekel, som förflutit sedan Malmgrens arbete utkom, har 

 kännedomen om såväl Spetsbärgens som de kringliggande län- 

 dernas kärlväxter, tack vare i främsta rummet de tätt på hvar- 

 andra följande skandinaviska expeditionerna, befunnit sig i en 

 storartad utveckling och 1883 kunde A. G. Nathorst ^) i ett 

 på nya synpunkter rikt arbete: »Nya bidrag till kännedomen 

 om Spetsbergens kärlväxter och dess växtgeografiska förhål- 

 landen» framställa en helt annan åsikt om den spetsbärgska 

 florans härstamning. Af de slutsatser, till hvilka Nathorst 



') Öfvers. K. S\r. Vet.-Akad. Förhand!, för 1862 pag. 229. 

 2) K. Sv. Vet.-Akad. Handl. Bd. 20, N:o 6. Stockholm 1883. 



