143 



Öfver detta intressanta faktum har Nordstedt ^) spridt ett ej 

 obetydligt ljus genom sin upptakt, att på de norska högfjällen 

 »ofifves en del arter, som tyckas hufvudsakligen förekomma i 

 närheten af snö och is; de träffas nemligen hufvudsakligen 

 ofvan trädregionen på 3 — 5000 fots höjd eller längre ned i 

 närheten af glacierer». Sådana arter äro enligt Nordstedt a. s. 



Cosmarinm inonoclwndriim Nordst. 

 » hexalobinn Nordst. 



» costatum Nordst. 

 » cyclicum *a7X'ticu)n Nordst. 



Staurastriim acarides Nordst., 

 af h vilka ingen enda ännu anträffats i Sverge eller Finnland. 

 De fyra sistnämda arternas uppträdande på de norska hög- 

 fjällen talar starkt för förekomsten af en arktiskt-alpin desmidie- 

 flora. Tyvärr ligga undersökningarna öfver dessa algers ut- 

 bredning i vertikal riktning ännu i sin linda, men af Nord- 

 STEDTS observationer framgår dock redan, att ett forskningsfält 

 af stor betydelse här öppnar sig för desmidiologen. Skola icke 

 dessa former, som hittills anträffats endast i polarländerna och 

 vid jöklarna på Norges fjäll, äfven kunna återfinnas vid Al- 

 pernas glacierer? Densamma lilla Sphaerella nivalis (Bauer) 

 Sommerf., som polarresanden har att tacka för åsynen af skönt 

 färgade snö- och isfält i polens närhet, upptäktes ju på en 

 alpspets i Savoyen, och af snö- och isflorans representanter 

 hafva ju äfven andra arter, bland dem desmidieer, bevisligen 

 ägt tillfälle att spridas öfver vidsträkta delar af jorden. 



Vid jämförelsen mellan de sydskandinaviska ländernas Horor 

 finner man vidare, att de släkten, som alldeles saknas på Spets- 

 bärgen eller hvilkas artantal åtminstone starkt aftager mot 

 norden, i allmänhet uppvisa större procenttal i Finnland än i 

 Norge. Om man håller sig endast till de större släktena och 

 lämnar de artfattigaste å sido, så visa Arthrodesmus^ Clo- 

 steriiim, Euastrum, Micrasterias^ Pleurotaenium, Tetmeinorus och 

 Xantliidium större procenttal i Finnland. A andra sidan har 

 Cosmarium^ som norrut spelar en alt större rol i florans sam- 

 mansättning, lägre procenttal i Finnland än i Norge, och det 

 samma gäller, ehuru i mindre grad, Staurastruni. Från denna 

 slående regelbundenhet gör bland de artrikare genera endast 

 Peniiim undantag, ett släkte, hvars artantal på Spetsbärgen 



O O. Nordstedt: »Bidrag till kännedomen om svdliga Norges Desmi- 

 dieer». 1873, p. 1—3. 



