145 



afseende å dess arter som med hänsyn till släktenas procent- 

 tal har ett nordlio;are kynne än de två öfrio'a svdskandinaviska 

 ländernas floror. 



Af de resultat, till hvilka denna undersökning Icdt, vill 

 jag särskildt framhålla följande: 



1) i desmidiologiskt hänseende står Grönland mycket nära den 



undersökningsområdet tillhörande delen af gamla världen, 

 synnerligast Skandinavien ; 



2) det gifves en arktisk desmidieflora (på Novaja Semlja, Spets- 



bärgen, i nordliga Grönland), hvilken genom väl utpräg- 

 lade såväl positiva som negativa karaktärer skiljer sig från 

 områdets sydligaste floror i Skandinavien (Finnland, Sverge, 

 Norge) och på Grönland (Ost- och Syd-Grönland); såsom 

 öfvergångsgebit böra Luleå Lappmark och ryska Lapp- 

 marken anses; 



3) såväl genom förekomsten af ett arktiskt-nord alpint florele- 



ment, som äfven i andra hänseenden öfverensstämmer Nor- 

 ges flora mer än Sverges och Finnlands med den ark- 

 tiska; 



4) sammansättningen af Spetsbärgens och Grönlands desmidie- 



floror talar icke för ett direkt utbyte af växter mellan 

 dessa länder, men förklaras särdeles väl genom antagandet, 

 att båda flororna invandrat längs landbryggor, hvilka en 

 gång förenat hvartdera af nämda länder med gamla värl- 

 dens fastland. 



* * 

 * 



Min afsikt har varit att utreda grunddragen af desmi- 

 dieernas utbredningsförhållanden i norden. Jag har i de flesta 

 fall icke upptagit till diskussion de likheter eller olikheter, 

 hvilka i desmidiologiskt hänseende existera mellan skilda delar 

 af respektive länder, men den genomgående lagbundenhet, dessa 

 algers utbredning visat i stort sedt, berättigar oss att hysa den 

 förhoppning, att lagbundenheten skall kunna uppvisas äfven 

 vid detaljstudier öfver sötvattensalgernas utbredning inom en- 

 skilda länder och smärre gebit af dem, äfven vid studiet af 

 orsakerna till algflorans växlande sammansättning — forsknings- 



ttttt 



