TUMLAREN. 



65 



tfock och fast hud, tili formen af en köttig fena, au de» 

 ras enskilta rörelser förhindras. Det är likväl anledning 

 att förmoda, att de intryck sorn delen röner, kännas lika 

 lifligt som hos Skälarne, hvilka med nästan liksä outbilda- 

 de framfötter, visa bade ett ovanligt förständ och mycken 

 känsla. Det vore säkert mindre rätt, att anse Hvalarne 

 för tväfotade djur, an att tillegna dem 2:ne armar, af hvil- 

 ka de betjena sig som af äror, äfven tili eget värn och tili 

 deras fosters värd» I stallet för de bakre extremiteterna 

 som de sakna, har Naturen gifvit dem en stark och böjlig 

 stjert, ett lika kraftfullt biträde under simmandet som för- 

 färligt försvarsmedel i striden. Försedd vid ändan med 

 den stora horisontela fenan, äger den medelst Land - och 

 ßljertknotorna en utomordentlig styrka, sä mycket större 

 som de förras utskott äro höga och desto bättre stödpunk- 

 ter för de deipä fästade muskier af hvilka stjerten är sarn- 

 mansaUi 



Med sä mycken mer fördel betjena sig Hvalarne af 

 deras armar och stjert, att midt i vida Oceanen ge rörel- 

 ser tillkänna som tolka deras förnöjelse eller fruktan, ef~- 

 terspanande eller flykt., örnhet eller ovilja, jagt eller strid^ 

 som alla delar af deras kropp äro fylida med ett oljaktigt 

 ämne, hviiket äfven finnes ini sjelfva benen; och det är 

 detta ämne som meddelar sä mänga simmande varelser 

 den utmärkta lätthet, hvarmed de kunna uppehälla ocii 

 röra sig i det väta element som hyser dem. 



Flere samlare af dessa djurens historia ha inbillat sig 

 nödvändigheten af behofvet för dem att under deras lef- 

 nad behälla det bekanta ovala hälet mellan hjertkamrarne 

 öppet. Det är likväl säkert att detsamma tillsluter sig ge- 

 nast efter födseln ; och som Hvalarne icke länge kunna 

 hälla sig under vattenytan, mäste de ofta nalkas den för 

 att andas luft ur atmosferen. Emedlertid som deras andedrägt 

 är mindre fri än hos Xandtdjuren, fär ocksä deras blod 

 en mörkare färg; men äger dock nästan lika varme som 

 dessas. 



Näsborrarnes eller rättar© Lufthälens läge pä öfra de- 

 len af hufvudet, lättar Hvalarnes bemödanden att andas, 

 utan att höja det öfver vattenbrynet. Deras luftstrupe är 

 dock icke blott en öppning i svalget, utan den uppstiger 

 som en pyramid ända opp i bakre näsgängarne, der den 

 omfattas af Gomtäcket (velum palati), hviiket, cirkelrundt 

 tili formen, kan hopdragas för att tätt igensiuta Luftstru- 



