66 



TUMLAEEK. 



pen, likväl sä, att lüften fritt passerar frän näsborrarna 

 eller luftkanalerna ofvantiil an da ned i lungan, och djuret 

 derj ernte äger förmäga att öppna murinen tili mottagande 

 af vatten och föda, utan att befara det minstas nedfaliande 

 I luftrören. 



Men det är äfven genom dessa lufthäl som Hvalarne 

 befria sig frän en mängd vatten, som de jemte födan, iikt 

 fiskarna, mäste insluka. De sednare betjena sig tili den 

 ändan af gälarne, favilka de förre sakna, men finna i de 

 nämde lufthälens daning och sin egen sällsamma styxka , 

 ntväg att medelst iläsandet tillskapa stora vattenspräng , 

 väl kände af Sjöfarande, och hvilka deraf kallat Hvalarne 

 Bläsare (Souffleurs). Men en blick pä orsaken tili detta 

 fenomen: Man upptäcker en hinnaktig säck belägen emel- 

 lan den yttre huden och de benaktiga lüftpiporna eller 

 näsborrarna; tili denna säck, som kan mycket utvidgas, 

 uppdrifver djuret, med biträde af tungan och magstrupens 

 öfre del (pliarynx), smäningorn det öfverfiödiga vattnet i 

 munnen genom de bakre näsgängarne, medan dess äter- 

 fallande hindras af en köttig valvel som förut ger sig un- 

 dan da vattnet upptränger. Sälunda samladt efter band i 

 säcken, och denna klärrid rundt omkring af starka muskler, 

 mäste det vid dessas häftiga hopdragningar nödvändigt ut- 

 sprutas genom lufthälen hvilkas tränga vidd , i jemförelse 

 mot vattenmängden , bidrager ocksä tili dess stigande i 

 höjden. 



Luftstrupens beskaffenhet och gomtäckets att kunna 

 hopdragas, ger äfven upphof ät en annan organ; det är 

 röstens, eller egenskapen hos Hvalarne att yttra vissa ljud, 

 kanske mindre fullkomliga, men ickedessmindre lifliga ut- 

 tryck af fruktan och smärta. Det är ett slags förfärligt 

 rytande, hvilket vid flera tillfällen anmärkt, sätter verklig- 

 heten deraf utom alit tvifvelsmäl. 



Som Hvalarne endast svälja deras föda, synas tänder 

 vara af mindre betydenhet för dem än för andra däggande 

 djur. Det finnes ocksä ingen utmärkt ätskillnad emellan 

 tandslagen hos de förra, och de saknas äfven aildeles hos 

 somliga. 



Emedlertid som man känner att en mindre fullkomlig för- 

 maga att tugga födan, kan ersättas af digestions kraften, och 

 de sammansatta djurmagarne troligen uppfylla bristen af tän- 

 dernes verksamhet, se vi ock detta besannas hos Hvalarne, 

 hvilka dels tandlösa, dels med tänder klent yäpnade, hafva 



