TORDMÜLEK, 4>I 



korta stjertpennor sät-ta honom i fara att stapä kullhytta, 

 kan med sin hals hvila pä de äldres vingar, under det 

 att han tiliika efter förmäga nyüjar sina egna. Nedanför 

 i vattnet är ytan tackt med en svärm af familjen, som 

 varsamt mottager de urjga fränderne, att de ej för hastigt 

 nedfalla, och lenma dem smäningom plats emellan sig. 

 Det sker inom ganska kort tid, hvarelter de alla bort- 

 simma. Forst i Augasti är den vanhga tiden. Gottlands- 

 bonden har annars en sägen, att om man morgonen Lars- 

 messodagen ser klippan beläckt med dessa fäglar, äro de 

 innan aftonen för det äret alldeles försvunne. 



Ehuru efrer utseendet dam och vingarna korta är 

 Torden hastig och snabb i Ilygten som en dufva, och det 

 är icke sä lätt att med bössa, ätminstone icke framtill fälla 

 honom, fastän han icke flyger längt bort, utan efter en 

 cirkelmnd sväng äterkommer, äfven om flera skott lossas 

 men skriker under allt detta gällt och öbehagligt. Besyn- 

 neriigt är att, oaktadt säliskapslikheten dessa fäglar emel- 

 lan, om en Tord genom skott särad skyndar tillbaka tili 

 nästet; hans fordna vänner gemensamt bemöda sig da att 

 utkasta honom. 



Som lären sta längt tillbaka pä Alkorna som pä Lom- 

 men, är deras gäng rak och vacklande, hvarifrän det. Norr- 

 ska ordspräket härleder sig: «Han aar saa drucken som eil 

 Alk.» Och denna kappraka stäüning af kroppen, med 

 den svarta käpan och hvita underkläderne, samt kroki«a 

 Siäbben med hvita grimman liksom glasögon , ger Torden 

 ett verkligen lusligt utseende. Men om han gär mindre 

 ▼äl, sä simmar han sä mycket bittre och dykar med stör- 

 sta snabbhet pä mer än 20 famnars botten, der Strömmini 

 «ch Lappsik är hans bästa föda *}. Stundom spar han sig 

 denna möda, under det han plun dra*fiskredskap, hvilken 

 tan tiliika sondersliter, och är derföre hatad i Skärgärden 

 Ibland händer ock att han sjelf fastnar pä skötarne äfvea 

 1 de nat som brukas för Sjöfogel, ehuru ofta icke nor 

 staika att qvarhälla honom; men i det fallet värjer han 

 sig ifskt med näbben, som icke lätt slä^per sitt faste ock 

 soker icke mindre, dä han i boet ofredas, att med djerf- 



*) Man har sett honom, cler vattnet vam klart tin<f*r a», 



^ *■ * 2t X Toll 



