52 



TORJDMULETf. 



het försvara sig och sina egg, hvilka i synnerhet äro myc- 

 ket smakiiga föreraäl för de fiesta äboer vid Nordsjöns 

 stränder. 



I allmänhet anses denna fägel sjelf af mindre värde. 

 Han är sällan fet utom värtiden da han först inkomme 

 tili skären. Köttet är torrt, icke mycket tranigt och skall 

 likna det af skogsfägel, samt späckadt kunna väl använ- 

 das. Grönländaren äter ocksä köttet med inelfvorna kokt 

 sä väl af denna som af andra arter ickeogerna, och stun- 

 dom haifrutti. Fettet förtäres rätt af dem och tarmarne 

 inlagde med Tran och kräkbär. Morast och bäst anses 

 köttet af den svartnäbbade (A. Pica) och den kortvingade 

 (A. impennis) Alkan. Lundans (A. Arctica) fordom i Eng- 

 land under Katolska tiden tillätit att i stallet för ßsk fä 

 förtäras i fastlagen, saltas och rökes pä Island för att be- 

 varas tili vinterföda ; och Kamschadalerne begagna icke 

 mindre sina (A. cirrhata, psittacula etc.), fastän kanske 

 sämre än de föregäende. 



Skinnet bade med och utan dess spänstiga fjäder sa 

 af Torden som af andra Alkor brukas ocksä tili kläder. 

 Pä sitt eget sätt beredt bäres det pä Grönland och K a iri- 

 sch alka närmast kroppen ; och fjäderna hvilka, särdeles de 

 af Lnndan, närma sig igodhettill Eiderfägelns , blifva pä 

 Island och i Norrige tili föryttrande samlade. Tofs-Alkan 

 A. cirrhata) ocksä skänker en af de hufvud-prydnader , hvar- 

 med Kamschaikas skönhcter utmärka sig. 



Sädana fördelar hämtade af Alkorna, pä de trakter 

 der de hafva deras bestämda vistelse, göra dem der icke 

 mindre välkomna än eftersökte. Grönländarne hälla klapp- 

 jagter efter A. Pica, som han fäller med bäge och pilar. 

 Pä Ferröarne fängas Alkor dels med häfvar pä branten af 

 klipporna, dels dödas de med käppslag i deras egna nästen 

 hvilka de ogerna öfvergifva. Sä väl der som i Norrige äro 

 smä hundar sä inöfvade att de uppvädra läglarnes tiilhäll, 

 i synnerhet Lundans underjordiska gömställen, ur hvilka 

 de utsläpa bäde fäglarne och eggen. Ocksä tilläta dessa 

 Orters författningar blott ett visst antal af sädana hundar 

 för invänarne efter fördelning af Öre och Örtug. Men det 

 är i synnerhet vissa bergstrakter bäde pä Island och i 

 Korrska Nordlanden der fägel-fängsten är mest lönande, 

 men tilüka ett med största lifsfara lörenadt yrke. De sora 



