45. 



ALLMÄN PADDA. 



RANA Büfo. Tossa. Pugga. Pä F. Sammäko. Pä \£n 

 Crapaud. Pä E. Toad. Pä T. Gemeine Kröte. 



Kröppen är bukig, värtfuü och mörkfärgad. 

 Hujvuclet är trubbigt, och har en mjuk af- 

 läng upphöjoing öfver hvardera Örgängen. 



Linn. Syst. Nat. Ed. Gmel. i. 5. p. 1047. — Gl. 5. Amphibia.^ Ord. 

 I. Reptilia. — Faun. Svec. n. 27 5.— Retz. Faun. Sv p. 232.— La Ctpede 

 Nat. Gesch. d. Amphib. v. Bechstein. s. 4i5. — RceseL Hisr. Ran. s. 85» 

 T. 20. ai. — Cuvier Tab!. Flem. p. 294. — Pennant. Britt. Zool. 3- V 

 l3 , — Append. p.. 552. - Spallanzani üb. die Erzeug, der Thiere x. 3r. 

 x. Orphol Musterung, p. 61. — Mem. de l'Acad. des Sciences. 1741. p. 

 1744. p. 28- — Beschafft, der Berl. Geseüsch. Nat. Freunde. 5. — Beck- 

 manns phys. cekon. bibl. 5. 120. — Histoire de l'Acad. des Scieaces de 

 Berlin 1782. 



R ik och skön som den välgörande Naturen visar sig i 

 maugden af sina alster , synas nägra bland dem liksom 

 styfbarn sakna förmäner, hvilka hennes moderliga ömhet 

 tilldelat millioner andra; det är varelser, som med fötter, 

 försedde, knappt forma att uppresa sig ur den gyttja 

 som orriger dem; hvilka , flyende för solens strälar, dväljas 

 hopkramade under stenröset eller i bergsrefvan, osnygga 

 i deras nästen, motbjudande i deras lefnadsart, stygga 

 tili utseendet och f argen , misstänkte att omgifvas af en 

 förgiftad dunstkrets, rysligt uppspärrande gapet da man 

 nalkas dem ; hvilkas heia kraft synes bestä i deras känslo- 

 löshet och tröghet, och enda försvar i den fräna vätska 

 de utgjuta. Sädana egenskaper blefvo Paddornas lotty 

 da naturen skäxikte deras slagtingar icke mindre behagliga 

 former än en ofta skönt tecknad yta ; och kanske gaf hon 

 upphof ät detia rysvärda, för att höja värdet af den skö- 

 nare bilden. 



Vi ha förut visat att Grodor och Paddor utgora blott 

 ett slägte, men de sednare iikväi en egen afdeJning. De- 

 ras kropp är rund och tjock, öjver allt besatt med värtor 

 som utsippra en hvit, stundom stiiikande maleria; de äga 

 hufvudet kantigt och hoptryckt vid sidorna, och en stor, 

 porös körtel bakom örhinnan ; och deras bakfotter kortare 

 än pä Grodorna^ ge dem mindre lörmäga att hoppa än 



