44 



ALLMAN paödaV 



tvifvel orsakat den farhäga som man i allmänhet hyser för 

 ett djur kanske sä menlöst som nägot i sitt slägte. Det 

 kan likväl icke nekas att Paddan, oaktadt sin synbara trög- 

 het, kan retas ibiand tili häftigt utbrott af illska, hvarvid 

 hon, utspänd och uppbläst, söker att med urinens kring- 

 sprutande och öppet gap sätta sig tili motvärn. Beckstein 

 säg en Padda kärnpa med en Tomtorm, hvilken hon pä 

 nämde sätt aflägsnade. Urinen inkommen i ögonen skall 

 medföra de värsta föJjder, och den skarpa mjölksaft som 

 «tsipprar frän kroppens yta, och öfverdrager den undre de- 

 len liksom med en fernissa, är säkert lika vädlig pä särade 

 stallen, helst man sett en stark svullnad med myckenvärk 

 deraf uppkomma. I vissa landsorter äro Paddor fmk t ade 

 som Huggormar. Att de kunna bitas är likväl en orimlig 

 beskyllning. Öch da man tilÜka sett dem utan fara hand- 

 teras med blotta händerna, att menniskor ätit dem o. s. v., 

 torde de elaka egenskaperne kunna härledas af klimat , 

 lokal, älder m. m. Sjelfva det fula djuret kan, oaktadt 

 sin naturliga böjeise för enslighet och skygghet för ljuset, 

 säsom Husdjur ombyta sin lefnadsart. Sädant exempel vi« 

 sar den Paddan som Vennant omtalar, hvilken i 36 är 

 vistades i ett hus i Devonshire i England. Hon var ovan- 

 ligt stor, och hade, utorn vintertiden da hon icke syntes, 

 sin boning under trappan utanför huset. Härifrän framkom 

 hon alltid om aftnarne, särdeles lockad när ljuset upptän- 

 des , och begärig att npplyftas pä bordet för att matas. 

 Denna visade aldrig tecken tili elakt Iynne, och var ett 

 allmänt ämne för nyfikenheten pä orten, och hade säkert 

 länge varit det, om icke en tarn korp beröfvat henne ett 

 öga , hvaraf hon sattes ur stand att med vanlig skicklighet 

 föda sig, och aftränade. 



Pä somliga orter finnas Paddor i myckenhet och blifva 

 tidtals nästan en landspläga. I trädgärdar äro de icke 

 sällsamma, och ofta besvärliga der de som Mullvador un- 

 derminera planterade Ställen. Öra jorden är lös, kunna 

 de behändigt nedgräfva sig med bakdelen. I Ukraine är 

 deras mängd särdeles stor, hvarföre Igelkottar födas all- 

 mänt i husen tili deras ödande. För öfrigt äro Paddor en 

 betydlig föda för falkarter och hökar, storkar och andra 

 fägfar af samma familj, hvilket äfven tyckes; neka verklig- 

 heten af nägon giftig egenskap hos dem. 



Som menniskan bjuder tili att draga nytta af allt, haf- 

 ta ocksä Paddorna kommit i ätanka som Läkmedel. A* 



